Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 5661/2005. számú ügyben
(Kapcsolódó ügyek: OBH 5826/2005, OBH 5860/2005, OBH 1164/2006.)

Előadó: dr. Halász Zsolt
Az eljárás megindulása
Több panaszos kifogásolta, hogy egyes biztosítók a kötelező gépjármű felelősségbiztosítás díjának megállapításánál eltérő díjazást alkalmaznak aszerint, hogy nő vagy férfi a gépjármű tulajdonosa (illetve üzemben tartója).
A panasz alapján felmerült a nemek közötti diszkrimináció, illetve a diszkrimináció közvetlen veszélyének gyanúja. Ezért a panasz alapján vizsgálatot rendeltem el.
Vizsgálatom eredményes befejezése érdekében – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 18. § (4) bekezdése alapján – tájékoztatást kértem a Magyar Biztosítók Szövetségétől, az Union Biztosító Rt.-től, az Allianz-Hungária Biztosító Rt.-től, valamint a Közlekedési Biztosító Egyesülettől.

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
70/A. § (3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti. 

A megállapított tényállás
A gépjárművek üzemben tartói a gépjármű üzembentartójának kötelező felelősségbiztosításáról szóló 190/2004. (VI. 8.) Korm. rendelet 2. §-a alapján kötelesek gépjármű-felelősségbiztosítási tevékenység folytatására jogosult biztosítóval gépjármű-felelősségbiztosítási szerződést kötni. 
A biztosítók minden naptári évre előre – október 30-ig – nyilvánosságra hozzák következő évi díjaikat. A díjak meghatározása gépjármű kategóriánként történik. Az egyedi díjakat befolyásolja a kormányrendelet mellékletében meghatározott bonus-malus osztályonkénti besorolás is. Emellett – tekintettel arra, hogy kötelező gépjármű-felelősségbiztosítási piacon több biztosító versenyez egymással – az egyes biztosítók további különféle díjkedvezményeket alkalmaznak.
A kötelező gépjármű-felelősségbiztosítási piacon tevékenykedő biztosítók közül jelenleg három biztosító – az Union Biztosító Rt., az Allianz-Hungária Biztosító Rt., valamint a Közlekedési Biztosító Egyesület – díjrendszere eltérő díjakat alkalmaz nő és férfi szerződő felek között. 

A vizsgálat megállapításai
I. Először is hatásköröm fennállását vizsgáltam. 
Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság (29. § (1) bekezdés), illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Az országgyűlési biztosok kialakult gyakorlata szerint közszolgáltató az a szolgáltató, aki olyan szolgáltatást nyújt, amit az állampolgárok (vagy az állampolgárok meghatározott köre), illetve más személyek meghatározott körülmények fennállása esetén kötelesek igénybe venni, és egyúttal ilyen szerződés megkötésére vonatkozó ajánlattétel esetén a szolgáltatót szerződéskötési kötelezettség is terheli. 
A 190/2004. (VI. 8.) Korm. rendelet 2. §-a szerint valamennyi gépjármű üzemben tartó köteles – a gépjármű hatósági jelzéssel való ellátásának időpontjától a gépjármű forgalomból való kivonásának időpontjáig – felelősségbiztosítási szerződést kötni, illetve a szerződést ezen időszak alatt fenntartani. A kötelező gépjármű felelősségbiztosítási szerződés megkötésére vonatkozó – a biztosító díjszabásának megfelelő – ajánlattételt a kormányrendelet 6. §-a szerint a kötelező gépjármű felelősségbiztosítási tevékenységet folytató biztosító – az egyéb vonatkozó feltételek fennállása esetén – köteles elfogadni.
Minderre tekintettel megállapítottam, hogy a biztosítók kötelező gépjármű felelősségbiztosítási tevékenysége közszolgáltatásnak minősül, így annak vizsgálatára hatásköröm kiterjed.
II. A panaszok vizsgálata során, a beadványok, a MABISZ, valamint az érintett biztosítók tájékoztatása alapján megállapítottam, hogy a biztosítók más-más díjat alkalmaznak a szerződő felek életkora, jogosítványuk kora (vezetési tapasztalatuk), valamint nemük alapján. A biztosítási díjat emellett további kockázati szorzók is befolyásolják. A biztosítók díjkalkulációjuk során messzemenőkig figyelembe veszik a különféle kárstatisztikákat és a nemzetközileg alkalmazott kockázatelemzési modelleket.
Az Alkotmány 70/A. §-a nem általában tiltja az állampolgárok közötti megkülönböztetést. A diszkrimináció tilalma nem jelenti azt, hogy minden megkülönböztetés tilos, hanem e rendelkezés arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként, egyenlő méltóságú személyként kell kezelnie. (9/1990. (IV. 25.) AB hat.). Az Alkotmánybíróság rámutatott arra is, hogy diszkrimináció fogalmilag csak azonos szabályozási koncepción belül, csak egymással összehasonlítható személyek között (homogén csoport) merülhet fel. (21/1990. (X. 4.) AB határozat). Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint a megkülönböztetés akkor sérti az emberi méltóságot, ha az önkényes, vagyis nincs kellő indoka.
A biztosítók által alkalmazott életkortól, vezetési tapasztalattól, nemtől és egyéb körülményektől függő, a biztosítási díjak összegét befolyásoló kockázati kategóriák különbséget tesznek a szerződő gépjármű tulajdonosok, illetve üzembentartók között. Kockázati szempontból azonban – statisztikai adatokkal alátámasztottan – nem tekinthető homogén csoportnak a gépjárművezetők teljes köre, hiszen az egyes, a hivatkozottak szerint meghatározott különböző kategóriákba sorolt gépjárművezetőkben rejlő kockázatok igen jelentős eltéréseket mutatnak. 
A biztosítók a káreseményekről készült statisztikákat részletesen elemezve állították fel a kockázati kategóriákat, melyekre figyelemmel a nemre, korra, vezetési tapasztalatra tekintettel való különbségtétel kialakítása nem tekinthető önkényesnek, indokolatlannak, vagyis a diszkrimináció tilalmába ütközőnek.
III. Vizsgálatom során összességében megállapítottam, hogy a biztosítók azon kötelező gépjármű-felelősségbiztosítási díjkalkulációs gyakorlata, amely különbséget tesz a szerződő gépjármű tulajdonosok, illetve üzemben tartók között nemük, koruk, vezetési tapasztalatuk alapján, nem ellentétes a diszkriminációnak az Alkotmány 70/A. §-ába foglalt tilalmával, amennyiben a megkülönböztetés valós, mérhető és ellenőrizhető módon kialakított kockázati kategóriákba való besoroláson alapul. A panaszolt esetekben ez történt, vagyis alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg egyetlen panasz alapján sem.

Budapest, 2006. január 31.
Takács Albert sk