Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 5448/2005. sz. ügyben

Az eljárás megindulása
Egy hírügynökség főszerkesztője beadványában a Honvédelmi Minisztérium (a továbbiakban: HM) tájékoztatási gyakorlatát sérelmezte. 
Tekintettel arra, hogy a beadványban felvetett problémák alapján felmerült a sajtó szabadsága, valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalma sérelmének, illetve közvetlen veszélyének gyanúja, vizsgálatot rendeltem el. Vizsgálatom eredményes befejezése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 18. § (3) bekezdése alapján a honvédelmi minisztert vizsgálat tartására kértem.
A panaszos korábbi, az OBH 6143/2004. számra iktatott beadványa alapján már vizsgáltam a HM tájékoztatási gyakorlatát, és a sajtószabadsággal, hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggő visszásságot állapítottam meg. Korábbi vizsgálatom eredményeit jelen ügyben is felhasználtam.

A megállapított tényállás
A panaszos szerint, amikor a Magyar Honvédség (a továbbiakban: MH) Albatros típusú repülőgépe egy vadkacsával ütközött, a HM nem adott ki sajtóközleményt, arra hivatkozva, hogy csak a Magyar Távirati Irodától (a továbbiakban: MTI) érkezett hozzájuk kérdés, vagyis csak az MTI-nek nyilatkoztak az ügyben. A panaszos sérelmezte azt is, hogy a honvédelmi miniszter Amerikai Egyesült Államok-béli közlekedési balesetéről ugyancsak az MTI híreiből lehetett informálódni.
A honvédelmi minisztertől kapott tájékoztatás szerint a HM „tájékoztatás-politikájának kialakítása saját hatáskör[é]be tartozik, természetesen azzal a megkötéssel, hogy annak minden tekintetben meg kell felelnie a jogszabályi kötelezettségeknek. Nem írja elő semmilyen jogszabály, hogy milyen formában kell eleget tenn[iü]k tájékoztatási kötelezettség[ük]nek, így arra [sincsenek] kötelezve, hogy közlemények útján adj[ana]k információt a sajtónak.”
Álláspontja szerint „[a] honvédelem szerteágazó terület, így nem várható el, hogy minden részterület minden eseményéről – figyelembe véve a sajtó szintén igen sokszínű igényeit és hírértékelési szempontjait – sajtóközleményt adj[ana]k ki.”
A miniszter arról is tájékoztatott, hogy a HM-ben jelenleg folytatott tájékoztatási gyakorlat – „nevezetesen, hogy elsősorban egyedi megkeresésekre, kérdésekre válaszol[nak], sajtóközleményt pedig csak a nagy horderejű, a sajtó egésze számára hírértékűnek minősíthető esetekben ad[nak] ki” – megítélése szerint hatékony. 
A miniszter kifejtette azt is, hogy „egy újságírótól beérkező, exkluzív értesülést tartalmazó kérdés – megítélés[e] szerint – ugyanúgy a szerzői jog védelme alá tartozik, mint az elkészült cikk, tudósítás. Ha tehát egy újságírói kérdés kapcsán született választ (melynek természetesen magában kell foglalnia a kérdést is, mint témamegjelölést) […] közlemény formájában minden sajtószerv számára eljuttat[nák], megsérte[nék] a szerzői jogi törvényt. Ugyanezen cselekedetükkel ráadásul a hírversenyt is korlátoz[nák].”
A miniszteri válasz tartalmazta továbbá, hogy a HM az Albatros típusú repülőgép vadkacsával történt ütközéséről nem csak az MTI részére adott tájékoztatást, hanem „minden szerkesztőség, amelynek munkatársa érdeklődött a történtek iránt. […] Mivel az esemény inkább csak a bulvár jellegű sajtóorgánumok számára volt hírértékű […] nem tartott[á]k szükségesnek sajtóközlemény kiadását. Aki jelezte […] információ-igényét, megfelelő tájékoztatást kapott. […] Az esetről valóban az MTI értesült elsőként, de külső forrásból és nem a HM-től.”
A panaszos által sérelmezett másik esettel kapcsolatban arról tájékoztatott a miniszter, hogy „[a] 2005. október 07-én, az Egyesült Államokban történt autóbalesetről a tárca tájékoztató osztálya, illetve a szóvivő is az MTI híréből, a hírügynökség washingtoni tudósítása alapján értesült először, tehát a panaszos állításával éppen ellentétes eset áll fenn.”

Érintett alkotmányos jogok
61. § (2) A Magyar Köztársaság elismeri és védi a sajtó szabadságát.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.

A vizsgálat megállapításai
1. A már hivatkozott OBH 6143/2004. számú jelentésemben kifejtettem, hogy a politikai nyilvánosság és az állami szervek működésének nyilvánossága minden jogállamban az egyik legfontosabb demokratikus kritérium. Ezért szükségesnek tartottam, hogy – korábbi jelentéseimben kifejtettekkel megegyezően – ismét kiemeljem a sajtó szabadságával kapcsolatos egyes kérdéseket.
2. A sajtóról szóló 1986. évi II. törvény (a továbbiakban: Sajtótv.) 4. § (1) bekezdése értelmében „[a] hiteles, pontos és gyors tájékoztatást az állami szervek, a társadalmi szervezetek és az egyesületek a saját kezdeményezéseikkel, továbbá a szükséges felvilágosításoknak és adatoknak a sajtó rendelkezésére bocsátásával kötelesek elősegíteni. […]”. A szavak általánosan elfogadott jelentése szerint tehát az állami szerveknek (a panasszal érintett esetben a HM-nek) saját kezdeményezéseikkel (ezeket nevezhetjük sajtóközleménynek), továbbá (= a mondottakon kívül még, azonkívül, az előzőeket nem tekintve, és még) szükséges felvilágosításoknak és adatoknak a sajtó rendelkezésére bocsátásával kell teljesíteni. Összefoglalva: tájékoztatási kötelezettségüket első sorban saját kezdeményezésekkel, ezen kívül pedig a sajtószervek megkeresésére adott válaszokkal kell teljesítenie a Sajtótv. 4. § (1) bekezdésében megjelölt szerveknek, szervezeteknek. A HM gyakorlata e törvényi kritériumnak nem felel meg, mivel szemben a miniszter – már hivatkozott, panaszos által kifogásolt – álláspontjával, miszerint nem írja elő semmilyen jogszabály, milyen formában kell eleget tenniük tájékoztatási kötelezettségüknek, a Sajtótv. 4. § (1) bekezdése egyértelműen meghatározza a tájékoztatási kötelezettség teljesítésének módját. Megjegyzem, hogy ez lényegesen nagyobb veszélyt jelent arra, hogy ellenőrizetlen, vagy éppen megalapozatlan információk jussanak el a sajtószervekhez. Ezekre tekintettel megállapítottam, hogy a HM ismertetett, sajtóközlemények kiadását főszabályként mellőző tájékoztatási gyakorlata alkalmas arra, hogy a sajtószabadsággal összefüggő visszásság közvetlen veszélyét okozza. 
3. A panasszal érintett két konkrét esettel kapcsolatban nem tudtam minden kétséget kizáróan megállapítani, sem pedig kizárni, hogy az egyes sajtószervek – mint a homogén csoport tagjai – között történt-e közvetlen hátrányos megkülönböztetés. Az alkotmányos joggal összefüggő esetleges visszásság megelőzése érdekében elengedhetetlennek tartom azonban a következőket rögzíteni:
Álláspontom szerint, a sajtó munkatársai homogén csoportot alkotnak, így közöttük csak alkotmányosan indokolható ismérv szerint tehető különbség. Kimondható tehát, hogy a sajtószervek közötti bármilyen, nem ún. ésszerű indok szerint tett megkülönbözetés alkalmas lehet arra, hogy a hátrányos megkülönböztetés tilalmával (Alkotmány 70/A. §) összefüggő visszásságot okozzon.
4. Mivel a panasszal érintett két eseménnyel kapcsolatban gyakorlatilag valamennyi sajtószervnek módja volt tájékozódni, vagyis a HM – ha nem is egyszerűen, de – teljesíteni tudta a Sajtótv.-ből eredő kötelezettségét, a sajtószabadsággal összefüggő visszásság megállapítását mellőztem.
5. Vitatom ugyanakkor a miniszter azon érvelését, miszerint bármely sajtószerv birtokába jutott exkluzív értesülés szerzői jogi oltalom alatt áll. Álláspontomat a szerzői jogról szóló 1999. évi LXXVI. törvény 1. § (5) bekezdésére alapozom, amelynek értelmében a szerzői jogi védelem nem terjed ki a sajtótermékek közleményeinek alapjául szolgáló tényekre vagy napi hírekre.

Intézkedésem:
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a honvédelmi miniszternél, hogy a HM tájékoztatási gyakorlatát – különösen a rendkívüli eseményekről szóló tájékoztatás módját – vizsgálja felül, és intézkedjen a vonatkozó jogszabályoknak megfelelő tájékoztatási kötelezettség teljesítéséről.

Budapest, 2006. május 30.

Takács Albert sk.