Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 4806/2005. számú ügyben

Előadó: dr. Gáspárné dr. Pere Katalin
Az eljárás megindulása
A panaszos beadványában azért kért segítséget, mert véleménye szerint az 1986. február 10-én elhunyt férje jogán benyújtott özvegyi nyugdíjigényét a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság jogtalanul utasította el annak ellenére, hogy 1973. április 3-án elváltak, mert a válást követően élettársként együtt éltek, melyet tanúkkal is igazolt.
A panasz alapján felmerült a szociális biztonsághoz, valamint a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos alapjog sérelmének lehetősége, ezért vizsgálatot tartottam szükségesnek. 

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak. (2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.

Alkalmazott jogszabályok
A társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. törvény (T.)
A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény (Tny.)

A megállapított tényállás
A panaszos által becsatolt, valamint a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóságnál fellelhető ügyirat, és a rövid úton beszerzett információ alapján a következőket állapítottam meg.
A panaszos 1935. augusztus 6-án született, férjével 1955. november 25-én kötöttek házasságot. 1956. szeptember 15-én született fiuk. 1973. április 3-án elváltak. A panaszos volt férje 1986. február 10-én elhunyt. 
A panaszos 1990-ben kérte az öregségi nyugdíj megállapítását. A panaszos a volt férje halálakor nem kérte ideiglenes özvegyi nyugdíja megállapítását, továbbá az öregségi nyugdíja megállapításakor sem nyújtott be özvegyi nyugdíjigényt. Özvegyi nyugdíjat a panaszos csak 2004. december 13-án igényelt először. Az igénybejelentő lap 2. pontjára - „A halál időpontjáig együtt élt-e házastársával, élettársával?” - a panaszos „nem”-mel válaszolt és jelezte, hogy 1972. augusztus 2-től külön éltek. Továbbá az igénylő lapon a 34. kérdés C) pontjára azt a választ adta, hogy 1972-től 1978-ig gyermektartás díjat fizetett volt férje. 
Az igényt az Igazgatóság a 2005. január 28-án kelt 19-16531/2004/0007 számú határozatával a jogosultság feltételeinek hiánya miatt a következő indoklással utasította el: „Az 1997. évi LXXXI. törvény 45. § (1) bekezdés alapján özvegyi nyugdíjat a házastárs, az elvált házastárs és az élettárs kaphat. A Tny. 49. § (1) bekezdés alapján az elvált, továbbá házastárstól egy évnél hosszabb ideje külön élő személynek ideiglenes özvegyi nyugdíj jár, ha házastárstól annak haláláig tartásdíjban részesült, vagy részére a bíróság tartásdíjat állapított meg, továbbá az elhalt haláláig az életkorára előírt szolgálati időt megszerezte.
A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy igénylő házastársától 1972. 08. 02-től elvált, és a bíróság számára tartásdíjat nem állapított meg.”
A panaszos 2005. április 6-án érkezett újabb, élettársi együttélésre hivatkozással benyújtott özvegyi nyugdíjigényét az Igazgatóság a 2005. június 1-jén kelt 19-04-731/2005/0006. számú határozatával ismét elutasította. Bár az 1997. évi LXXXI. törvény 45. § (2) bekezdése alapján özvegyi nyugdíjra jogosult a házastársra előírt feltételek fennállása esetén az is, aki élettársával ennek haláláig egy év óta megszakítás nélkül együtt élt és gyermekük született, vagy megszakítás nélkül tíz év óta együtt élt, de az igény vizsgálata során az Igazgatóság megállapította, hogy nem bizonyított, hogy az igénylő az elhalttal a halál időpontjáig életvitelszerűen együtt, közös háztartásban élt.
A becsatolt 1-10/2005.II. számú, Nyíregyháza Megyei Jogú Város Jegyzője által kiadott hatósági bizonyítvány szerint ugyanis 1973. április 4-től élettársi kapcsolatban éltek 1978-ig, ezt követően az elhunyt Csobánkára költözött, de a kapcsolatuk fennmaradt a halál bekövetkezéséig. Ezt a tényt igazolja az 1-18/2005.II. számon kiadott hatósági bizonyítvány is.
A panaszos az elutasító határozat ellen nem nyújtott be fellebbezést. 2005. augusztus 3-án azonban a panaszos újabb özvegyi nyugdíjigényt nyújtott be, melyre az Igazgatóság a 2005. augusztus 23-án kelt levelében adott tájékoztatást, mivel az újabb igénybejelentés korábban fel nem hozott tényeket, bizonyítékokat nem tartalmazott, annak újabb elbírálását vizsgálat nélkül elutasította.

A vizsgálat megállapításai
A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság a panaszos özvegyi nyugdíjigényét jogszerűen utasította el.
1./ A panaszos igénye nem felelt meg az elvált, továbbá házastársától egy évnél hosszabb ideje külön élő jogosultra jogszabályban előírt feltételnek, nevezetesen a házastársától annak haláláig tartásdíjban nem részesült, a bíróság részére tartásdíjat nem állapított meg. A panaszos 1973. április 30-án történt válását követően, illetve 1972-1978 között kapott gyermektartás díjat.
2./ Továbbá a panaszos igénye nem felelt meg az élettársra előírt jogszabályi feltételeknek sem, nevezetesen az elhunyttal annak haláláig nem élt megszakítás nélkül tíz évig együtt. A panaszos nem is kérte 1986. február 10-étől, az elvált férje halálát követően az ideiglenes özvegyi nyugdíja, illetve 1990. januárban az öregségi nyugdíja megállapításakor az özvegyi nyugdíja megállapítását, csupán 2004. december 13-án nyújtotta be első igényét, melyben az együttélést 1972. augusztusig jelölte meg. Nyilatkozata szerint 1972-től 1978-ig gyermektartás díjat kapott, mely szintén a valódi különélést bizonyítja. Az állított 1978-tól 1986-ig eltelt együttélési idő csak 8 év, mely nem jogosít özvegyi nyugdíjra.
A panaszos 2005. április 6-án ismételten benyújtott özvegyi nyugdíjigényét elutasító határozat ellen nem élt jogorvoslati lehetőségével. Majd 2005. augusztus 3-án megismételt újabb igénye pedig új tényeket, adatokat nem tartalmazott, ezért azt az Igazgatóságnak vizsgálat nélkül el kellett utasítania. A panaszos 1990. januártól a 623-54321-9 törzsszámon mezőgazdasági öregségi nyugdíjban részesül, melynek jelenlegi összege havi 64.244 Ft.
A fentiekre tekintettel, alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot nem állapítottam meg, a vizsgálatot lezártnak tekintem.

Budapest, 2005. november 23.
Lenkovics Barnabás sk.