Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 3198/2005. sz. ügyben

Az eljárás megindulása
A panaszos beadványában a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete (a továbbiakban: PSZÁF), valamint a Pénzügyminisztérium eljárásait sérelmezte, amelyeket a Szarvas és Vidéke Takarékszövetkezet betétkamat számítási gyakorlatának kivizsgálására irányuló kérelmével összefüggésben tapasztalt. A panaszos emiatt először a PSZÁF vizsgálatát kezdeményezte. Álláspontja szerint a PSZÁF vizsgálata eredményével kapcsolatos válasza nem volt érdemi, emiatt kezdeményezte a Pénzügyminisztérium vizsgálatát is, amelyről csak hosszú idő elteltével kapott választ. Összességében tehát azt sérelmezte, hogy a panaszát a PSZÁF nem vizsgálta ki megfelelően, a Pénzügyminisztérium pedig a PSZÁF vizsgálatát kifogásoló panasza alapján nem indított vizsgálatot, illetve leveleire nem adott választ.
A panasz alapján felmerült a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelménye valamint a panasz előterjesztéséhez való jog sérelmének, illetve közvetlen veszélyének gyanúja, ezért vizsgálatot rendeltem el.
Vizsgálatom eredményes befejezése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 18. § (4) bekezdése alapján tájékoztatást kértem a PSZÁF Felügyeleti Tanácsának elnökétől, valamint a pénzügyminisztertől.

Az érintett alkotmányos jogok
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
64. § A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.

A megállapított tényállás
A panaszos kifogásolta a Szarvas és Vidéke Takarékszövetkezet betétkamat számítási gyakorlatát. Emiatt 2004. júliusában a PSZÁF-hoz fordult és kérte panaszának kivizsgálását. A panaszt a PSZÁF áttette a Takarékszövetkezethez és felhívta annak kivizsgálására. A Takarékszövetkezet a PSZÁF-ot arról tájékoztatta, hogy a panaszos kérésének helyt adott. Ezt a PSZÁF elfogadta, a panaszos azonban nem.
A panaszos először 2004. szeptember 27-én e-mailben, majd 2005. január 7-én tértivevényes ajánlott levélben kérte a Pénzügyminisztériumtól a PSZÁF eljárásának vizsgálatát. Miután a Pénzügyminisztériumtól nem kapott választ, 2005. május 9-én hozzám fordult. 2005. június 6-án kelt kiegészítő levelében továbbra is sérelmezte, hogy a minisztérium mintegy 9 hónap elteltével sem válaszol vizsgálatot kezdeményező levelére. 
A Pénzügyminisztérium a panaszos beadványát 2005. március 16-án továbbította a PSZÁF-hoz és kérte annak vizsgálatát. Erről azonban a panaszost nem tájékoztatta. A PSZÁF ekkor bekérte a Takarékszövetkezet Általános Üzletszabályzatát és a betéti konstrukciókra vonatkozó szabályzatokat. A Felügyelet megállapította a Takarékszövetkezet szabályzatai részben valóban ellentmondásosak és félreérthetőek voltak a betéti kamatok számítási szabályait illetően. A Takarékszövetkezet 2005. június 1-jei hatállyal módosította üzletszabályzatának vonatkozó pontjait. 
A Pénzügyminisztérium a vizsgálatról először 2005. július 12-én, majd november 15-én tájékoztatta írásban a panaszost.

A vizsgálat megállapításai
Elsőként hatásköröm fennállását vizsgáltam.
Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság (29. § (1) bekezdés), illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. 
Az Obtv. 29. §-a és az országgyűlési biztosok kialakult gyakorlata szerint a pénzügyi intézmények – köztük a takarékszövetkezetek, így a Szarvas és Vidéke Takarékszövetkezet – nem hatóságok és nem közszolgáltatást végző szervek, ezért hatásköröm nem terjed ki ezen intézmények tevékenységének vizsgálatára. Ebből következően nem vizsgáltam a Takarékszövetkezet kamatszámításra vonatkozó gyakorlatát és az általa alkalmazott szerződéses kikötéseket.
Ugyanakkor a Pénzügyminisztérium, valamint a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete, mint az Obtv. 29. § (1) bekezdés a) pontja szerint közigazgatási feladatot ellátó szervek eljárásának, határozatának, illetőleg intézkedéseik elmulasztásának vizsgálatára rendelkezem hatáskörrel. Megállapítottam azt is, hogy a panaszosnak nem volt lehetősége közigazgatási jogorvoslat igénybe vételére.
1. Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a PSZÁF eleget tett a 2004-ben hatályos jogszabályi rendelkezéseknek, nem okozott alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot azzal, hogy 2004. augusztusában-szeptemberében nem végzett részletes vizsgálatot a panaszos által kifogásolt Takarékszövetkezetnél, tekintettel arra, hogy a Takarékszövetkezet a panaszt saját hatáskörében kivizsgálta és arról tájékoztatta a PSZÁF-ot, az ügyfél kérésének pedig helyt adott. Ennek nem mond ellent az sem, hogy a 2005. áprilisában lefolytatott újabb, az előzőtől független vizsgálat során a PSZÁF megállapította, hogy a Takarékszövetkezet szabályzatai részben ellentmondásosak és félreérthetőek voltak a betéti kamatok számítási szabályaira vonatkozóan. Ez utóbbi vizsgálat eredményeképpen egyébként a Takarékszövetkezet módosította kifogásolt általános szerződési kikötéseit.
2. A Pénzügyminisztérium eljárását vizsgálva abból indultam ki, hogy az európai uniós csatlakozással összefüggő egyes törvénymódosításokról, törvényi rendelkezések hatályon kívül helyezéséről, valamint egyes törvényi rendelkezések megállapításáról szóló 2004. évi XXIX. törvény 141-143. §-ai rendelkeznek a közérdekű kérelmekkel, panaszokkal és bejelentésekkel kapcsolatos eljárás szabályairól.
A 141. § határozza meg a panasz és a közérdekű bejelentés fogalmát, amely olyan kérelem, amely egyéni jog- vagy érdeksérelem megszüntetésére irányul, és elintézése nem tartozik más - így különösen bírósági, államigazgatási - eljárás hatálya alá. A közérdekű bejelentés olyan körülményre hívja fel a figyelmet, amelynek orvoslása, illetőleg megszüntetése a közösség vagy az egész társadalom érdekét szolgálja. A közérdekű bejelentés javaslatot is tartalmazhat. Panasszal és a közérdekű bejelentéssel bárki - szóban, írásban vagy elektronikus úton - fordulhat a tárgykörben eljárásra jogosult szervhez. Ugyanakkor, ha a panaszt, illetőleg a közérdekű bejelentést nem az eljárásra jogosult szervhez tették meg, azt nyolc napon belül oda át kell tenni. Az áttételről a bejelentőt egyidejűleg értesíteni kell.
A 142. § szerint a panaszt és a közérdekű bejelentést a beérkezéstől számított 30 napon belül kell elbírálni. Ha az elbírálást megalapozó vizsgálat előreláthatólag harminc napnál hosszabb ideig tart, erről a panaszost (bejelentőt) a panasz (bejelentés) beérkezésétől számított 15 napon belül - az elintézés várható időpontjának egyidejű közlésével - tájékoztatni kell. Az eljárásra jogosult szerv a vizsgálat befejezésekor a megtett intézkedésről vagy annak mellőzéséről - az indokok megjelölésével - köteles a panaszost, illetőleg bejelentőt írásban vagy elektronikus úton haladéktalanul értesíteni. Az írásbeli értesítés csak akkor mellőzhető, ha az elintézésről a jelen lévő panaszost, illetőleg bejelentőt szóban tájékoztatták, és az a tájékoztatást tudomásul vette.
A Pénzügyminisztérium azonban a vizsgálatom alapjául szolgáló panaszban érintett beadványt mintegy fél év elteltével kezdte el kivizsgálni, illetve kivizsgáltatni, a vizsgálat elhúzódásáról, valamint annak okáról pedig nem tájékoztatta a panaszost. Ezzel megsértette a panaszok és közérdekű bejelentések elintézésére vonatkozó törvényi rendelkezéseket, eljárási határidőket és egyéb kötelezettségeit. Az Alkotmány 77. § (2) bekezdése szerint az Alkotmány és az alkotmányos jogszabályok mindenkire egyaránt kötelezőek. Mindebből következően a Pénzügyminisztériumnak a szóban forgó ügyben tanúsított eljárása nem felelt meg a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményének és sérült az Alkotmány 64. §-ában rögzített panasz előterjesztéshez való joga is a panaszosnak azzal, hogy a Pénzügyminisztérium nem tett eleget panasz elbírálási kötelezettségének, csak miután a panaszos az első beadványa előterjesztését követően eredménytelenül eltelt több hónap után, ajánlott levélben megismételte panaszát.

Intézkedéseim
Tekintettel arra, hogy a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelménye, valamint a panasz előterjesztéséhez való jog sérelme a Pénzügyminisztérium mulasztására vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Pénzügyminiszternél, hogy hívja fel az alárendeltségében működő szervezeti egységei köztisztviselői figyelmét, a panaszok és a közérdekű bejelentések vizsgálatára, elbírálására vonatkozó eljárási szabályok garanciális jelentőségére és azok maradéktalan betartására.

Budapest, 2006. március 13.

Takács Albert sk.