Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 2326/2005. sz. ügyben

Előadó: dr. Somosi György
Az eljárás megindulása
A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy az Invitel Távközlési Szolgáltató Rt. (Invitel) nem azonos mértékben növelte az egyes ADSL csomagok sávszélességét.
Eljárásom során az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 18. § (2) bekezdése alapján tájékoztatást kértem a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal Fogyasztóvédelmi Felügyelőségének (Felügyelőség) igazgatójától a panasszal kapcsolatos álláspontjáról.

A megállapított tényállás
Az Invitel arról tájékoztatta a panaszost, hogy más hazai szolgáltatókkal azonos módon üzletpolitikai célból emelte az ADSL csomagok sávszélességét. A szolgáltató bővítette a sávszélességet, annak megduplázása hivatalosan nem merült fel. A csomagok új sávszélességének maximális célértékét, nem pedig az emelés mértékét határozták meg.
A panaszos az ADSL szolgáltatással összefüggő kifogásai miatt a Felügyelőséghez fordult, amely hiánypótlásra szólította fel, mivel a rendelkezésre álló dokumentumok alapján nem volt megállapítható, hogy a bejelentő fogyasztónak minősül-e. A felhívásra a panaszos a Pollux Nova Kft. szerződését továbbította. A Felügyelőség hatáskörének hiányát állapította meg, mert a panaszos „nem kötött fogyasztói szerződést, hanem a szerződő cége, a Pollux Nova Kft. volt.” A határozat ellen benyújtott fellebbezést a másodfokú hatóság elutasította.
Az Egyenlő Bánásmód Hatósága EBH/170/2005. számú határozatában a hátrányos megkülönböztetés tényét nem állapította meg.
A Felügyelőség megvizsgálta a közérdekű kereset benyújtásának lehetőségét, de azt az ügy körülményeire tekintettel nem tartotta indokoltnak.

Az ügy jogszabályi háttere
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

1997. évi CLV. törvény a fogyasztóvédelemről (Fgytv.)
1. § E törvény hatálya – külön törvény eltérő rendelkezése hiányában – kiterjed a természetes és a jogi személynek, valamint a jogi személyiség nélküli gazdasági társaságnak, továbbá a külföldi székhelyű vállalkozás magyarországi fióktelepének (a továbbiakban együtt: gazdálkodó szervezet) a Magyar Köztársaság területén végzett mindazon tevékenységére, amely a fogyasztókat érinti, vagy érintheti.
2. § E törvény alkalmazásában: e) Fogyasztó: az a személy, aki – gazdasági vagy szakmai tevékenység körén kívül – árut vesz, rendel, kap, használ, illetve akinek a részére a szolgáltatást végzik, továbbá, aki az áruval vagy szolgáltatással kapcsolatos tájékoztatás vagy ajánlat címzettje.
39. § (1) Az ellen, akinek jogszabályba ütköző tevékenysége a fogyasztók széles körét érinti vagy jelentős nagyságú hátrányt okoz, a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség, a fogyasztói érdekek képviseletét ellátó társadalmi szervezet vagy az ügyész, valamint a 2. § b) és m) pontjában meghatározott szolgáltatással kapcsolatban a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete is pert indíthat a fogyasztók széles körének védelme, illetőleg a jelentős nagyságú hátrány kiküszöbölése érdekében. Ilyen per akkor is indítható, ha a sérelmet szenvedett fogyasztók személye nem állapítható meg.

Az érintett alkotmányos jog
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A vizsgálat megállapításai
1. Eljárásom során a Felügyelőségtől kapott két tájékoztató levélben, valamint a panaszos által e-mailen küldött beadványokban foglaltakat vehettem alapul.
Az Obtv. 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálati hatáskörömbe a hatóságok és közszolgáltatók ilyen minőségükben tett intézkedései és mulasztásai tartoznak. Az országgyűlési biztosok gyakorlatában az Internet szolgáltatás (létesítés, működés, számlázás) nem minősül közszolgáltatásnak, ezért az Invitelnek a sávszélesség növelésével kapcsolatos eljárását hatáskör hiányában nem vizsgálhatom.
A panaszos újabb beadványaiban a Felügyelőség döntését is kifogásolta, amely szerv vizsgálatára az Obtv. alapján már van hatásköröm.
A megkeresésemre adott válasz szerint „Hatóságunk a fogyasztóvédelemről szóló 1997. évi CLV. törvény 1-2. §-ai, valamint a Fogyasztóvédelmi Felügyelőség szervezetéről, feladat- és hatásköréről rendelkező 89/1998. (V. 8.) Korm. rendelet alapján hatáskörének hiányát állapította meg, mivel a szerződést nem fogyasztó kötötte az Invitel Rt-vel”.
A panaszos egyik beadványában idézett a Felügyelőség elutasító határozatának indokolásából. Ennek lényege, hogy a szolgáltatás igénybe vételére nem a panaszos, mint fogyasztó kötött szerződést, hanem egy cég (Pollux Nova Kft.). A Felügyelőség hatásköre csak a fogyasztói forgalomra terjed ki, mely alatt az árunak közvetlenül a fogyasztó, mint végső felhasználó részére történő forgalmazás értendő.
Az Fgytv. 1. §-a a törvény hatályáról rendelkezik. A fogyasztó fogalma az értelmező rendelkezések között, a 2. §-ban kapott helyet: „fogyasztó az a személy, aki – gazdasági vagy szakmai tevékenység körén kívül – árut vesz, rendel, kap, használ, illetve akinek a részére a szolgáltatást végzik, továbbá, aki az áruval vagy szolgáltatással kapcsolatos tájékoztatás vagy ajánlat címzettje.”
Az előfizetői szerződés az Invitel és a panaszos cége, a Pollux Nova Kft. között jött létre. A fogyasztóvédelmi felügyelőség álláspontja szerint a szerződést nem fogyasztó kötötte az Invitel Rt-vel.
2. A jogbiztonság alkotmányos követelményének egyik eleme az egységes jogértelmezésen alapuló jogalkalmazás. Az ombudsmani, a hatósági és a bírósági jogalkalmazás összhangjának biztosítása érdekében szükségesnek tartom megvizsgálni a bírói gyakorlatot.
„A fogyasztóvédelemről szóló 1997. évi CLV. törvény alkalmazása körében – az egyéb törvényi feltételek megvalósulása esetén – nemcsak a természetes személy, hanem adott esetben a gazdasági társaság is fogyasztónak minősül. (…) Az 1997. évi CLV. törvény 2. §-ának e) pontja a fogyasztó fogalmát nem szűkítette le a természetes személyre, miután a fogyasztó fogalmának meghatározásakor nem a természetes személy, hanem a tágabb értelmű személy kifejezést használja. Ez azt jelenti, hogy a fogyasztó fogalmát tágabban határozta meg, mint a fogyasztóvédelem szabályozásának korszerűsítéséről szóló 2145/1996. (VI. 13.) Korm. határozat 1. 1. a) pontja, amely a fogyasztó fogalmának meghatározásakor még kifejezetten természetes személyekről szólt. (…) Ha a jogalkotó a fogyasztó fogalmát a természetes személyekre kívánta volna leszűkíteni, akkor az értelmező rendelkezés körében a fogyasztó fogalmának meghatározásakor a „személy” kifejezés helyett a „természetes személy” kifejezést használta volna.” BH2000. 554
„Fogyasztónak minősül az a nem természetes személy is, aki az áru végső felhasználója. (...) Az elsőfokú bíróság (…) ítéletének indokolásában megállapította, hogy az Fgytv. 2. § e) pontjában a „személy” csak köznyelvi értelemben jelent természetes személyt, polgári jogi értelemben személyen az ember, valamint az állam, mint jogalany és a jogi személy értendő. Az Fgytv. 2. § e) pontja nem értelmezhető az alperes által vélt módon, hiszen nyilvánvaló, hogy egy gazdálkodó szervezet minden beszerzésének közvetve, vagy közvetlenül a gazdasági tevékenység érdekében, a gazdasági tevékenységhez kapcsolódóan kell történnie. A felperes esetében tehát a telefon vásárlása kapcsán mind a fogyasztó, mind a fogyasztói forgalom fogalom törvényi értelmezési feltételei fennállnak. (…) Amint azt az elsőfokú bíróság is helyesen állapította meg ítélete indokolásában – a Legfelsőbb Bíróság korábbi eseti döntésére hivatkozással –, a fogyasztói státus egyik legfontosabb kritériuma, hogy a dolog megszerzése, birtoklása, használata annak végső felhasználása érdekében történjen. Arra nem merült fel adat, hogy a felperes a telefonkészüléket – amelyre előfizetői szerződést is kötött – további értékesítés céljából vásárolta volna.
Tévedett tehát az alperes, mert az Fgytv. fenti rendelkezésének általa adott ilyen tág értelmezése azt eredményezné, hogy a nem természetes személy fogyasztó minden vásárlása gazdasági vagy szakmai tevékenysége körébe tartozna, következésképpen fogyasztónak egyetlen áru vásárlásakor sem lenne minősíthető. A perbeli telefonvásárlás nem kétséges, hogy a felperes gazdasági és szakmai tevékenységét is szolgálhatja, azonban a nem természetes személy fogyasztói minőségben történő áruvásárlásának a specifikuma az, hogy a vásárolt áru végső felhasználója legyen. A felülvizsgált ügyben a felperes a telefonkészülék előfizetője, végső felhasználója lett, így azt nem gazdasági vagy szakmai tevékenysége körében, hanem azon kívül, fogyasztóként vásárolta, melyből következően panaszának kivizsgálása az alperes hatáskörébe tartozik.” EBH2004. 1093
Fogyasztónak tehát nemcsak természetes személy, hanem gazdasági társaság is minősülhet. Amennyiben a Kft. a szolgáltatás végső felhasználója, a panasz kivizsgálása a Felügyelőség hatáskörébe tartozik. Önmagában arra hivatkozással, hogy az előfizetői szerződést egy cég kötötte, a beadvány hatáskör hiányában nem utasítható el.
Bár a konkrét beadvánnyal kapcsolatban a hatóság hatáskörének hiányát állapította meg, az abban foglaltak alapján áttekintette a közérdekű kereset benyújtásának lehetőségét. A Felügyelőség tehát vizsgálta az Invitel kifogásolt szolgáltatását, vagyis a panaszos ezen keresztül – amennyiben a hatóság szerint a tevékenység (eljárás) jogszabályba ütközik – jogvédelemben részesülhetett volna.

Figyelemfelhívás
Hatásköri korlátaimból adódóan a sávszélesség növelésének gyakorlatát nem vizsgálhatom. Szükségesnek tartom azonban leszögezni, hogy míg a köznapi nyelvben a személy kifejezés az embert jelöli, addig a polgári jogban ez gyűjtőfogalom: az embert és a jogi személyeket is magában foglalja. Az Fgytv. 2. § e) pontja alapján fogyasztó az a nem természetes személy is, aki az áru, szolgáltatás végső felhasználója.

Budapest, 2006. január 11.

Lenkovics Barnabás sk.