Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 1830/2005. számú ügyben

Előadó: dr. Haraszti Katalin
Az eljárás megindulása
A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert csak a férje halotti anyakönyvi kivonatából szerzett tudomást arról, hogy az elhunyt utóneve nem „Sándor”, hanem „Sándor Mihály” volt. A panaszos állítása szerint néhai férje a „Mihály” utónevet soha nem használta, sőt az sem a házasságkötésüket tanúsító anyakönyvi kivonatban, sem más, a birtokában lévő személyi okmányban nem szerepel, ezért sérelmezte, hogy azt neki miért kell használnia.

A megállapított tényállás
A panaszos és férje 1952. április 13-án, a Somogy megyei, Bonnya községben kötöttek házasságot. A bonnyai anyakönyvvezető a házasságkötést a 8/1952. folyószámon anyakönyvezte. A panaszos házassági névként a férje nevét vette fel a házasságra utaló „né” toldással. A házassági anyakönyvi másolat szerint, a panaszos „Sándor” utónevű férje 1930. szeptember 26-án született Kiskundorozsmán. A kiskundorozsmai születési anyakönyvben, a 405/1930. folyószámon szereplő bejegyzés szerint azonban a panaszos férjét valójában „Sándor Mihály” néven anyakönyvezték.

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

Az alkalmazott jogszabályok
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény
17. § (3) Az országgyűlési biztos vizsgálati lehetősége az 1989. évi XXXI. törvény hatálybalépését követően indult eljárásokra terjed ki. (4) Ha az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni.

Az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 1982. évi 17. tvr. 
27. § (1) Hatósági eljárásban, igazolásban, igazolványban, nyilvántartásban a magyar állampolgár a születési, illetőleg a házassági anyakönyv szerint őt megillető születési vagy házassági nevet viseli. (2) A név anyakönyvezésénél a magyar helyesírás szabályai az irányadóak.
27/A. § (1) A születési név az a név, amely az érintettet a születési anyakönyvi bejegyzés alapján megilleti. A magyar állampolgár születési neve családi és utónévből áll. (2) A családi név egy- vagy kéttagú. A kéttagú családi név tagjait kötőjel köti össze. (3) Anyakönyvezni egy vagy két utónevet lehet.
27/B. § (1) A házassági név az a név, amely az érintettet a házassági anyakönyvi bejegyzés alapján megilleti. A házasságot kötő személy a Csjt.-ben felsorolt házassági névviselési formák közül választhat házassági nevet. (4) A házassági névviselési forma - a házasság fennállása alatt, illetve annak megszűnése után - a Csjt. szabályainak megfelelően az érintett kérelmére módosítható. (6) A házastársa nevét viselő személy a házasságkötés folytán szerzett nevet (a házastársa nevét) névváltoztatással nem változtathatja meg.

A házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény
26. § (1) A házasság megszűnése, illetve érvénytelenné nyilvánítása után a házastársak a házasság fennállása alatt viselt nevet viselik tovább. Ha ettől el kívánnak térni, ezt a házasság megszűnése, illetve érvénytelenné nyilvánítása után az anyakönyvvezetőnek bejelenthetik. Ilyen esetben sem viselheti azonban a volt férje nevét a volt feleség a házasságra utaló toldással [25. § (1) bekezdés b)-c) pont], ha azt a házasság fennállása alatt nem viselte.

A polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény
29. § (1) A személyazonosító igazolvány a polgár írásbeli nyilatkozata, valamint az anyakönyv és a személyiadat- és lakcímnyilvántartás - nem magyar állampolgár esetén ezeken túlmenően a polgár útlevele és a magyarországi tartózkodásának jogcímét igazoló közokirat - alapján kiállított olyan hatósági igazolvány, amely a polgár személyazonosságát és az e törvényben meghatározott adatait közhitelűen igazolja. A személyazonosító igazolványt első ízben a polgár 14. életévében lehet kiadni. (3) A személyazonosító igazolvány tartalmazza a polgár a) nevét; b) születési helyét; c) születési idejét; d) állampolgárságát; e) anyja nevét; f) nemét; g) arcképét; h) saját kezű aláírását, illetőleg a cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezett személy törvényes képviselőjének aláírását; i) a személyazonosító igazolvány okmányazonosítóját és érvényességi idejét.

A vizsgálat megállapításai
A panaszos házasságkötésének időpontjában hatályos, a Magyar Királyi Belügyminiszter 1906. évi 80.000. számú rendeletével kiadott utasítás alapján „a férjes asszony”…„férje családi és utónevén nevezendő” volt. A hivatkozott korabeli jogszabályi rendelkezésekre figyelemmel a panaszosnak házassági névként a férje nevét kellett felvennie a házasságra utaló „né” toldással.
A jelenleg hatályos, az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 1982. évi 17. tvr. (a továbbiakban: Atv.) vonatkozó rendelkezésével megegyező módon, az 1952. április 13-án hatályban lévő anyakönyvi jogszabály is úgy rendelkezett, hogy a születési név az a név, amely az érintettet a születési anyakönyvi bejegyzés alapján megillette. Miután a panaszos férjét születésekor a „Sándor Mihály” utónévre anyakönyvezték, vagyis őt házasságkötésekor is így hívták, a panaszos házassági neve is „Sándor Mihályné” lett. Ezen a tényen az sem változtat, hogy a házasságkötéskor eljáró anyakönyvvezető a férj nevét hiányosan, vagyis a második utónevét elhagyva jegyezte be mind a házassági anyakönyvbe, mind a házassági anyakönyvi kivonatba.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 17. § (3) bekezdése értelmében az országgyűlési biztosok vizsgálati jogosultsága csak az 1989. évi XXXI. törvény, vagyis az 1989. október 23-át követően indult eljárásokra terjed ki. Figyelemmel arra, hogy a panaszos és férje házasságkötése évtizedekkel az említett időpont előtt történt, a bonnyai anyakönyvvezető eljárását hatáskör hiányában nem vizsgáltam.
A panaszos által fénymásolatban csatolt okmányokban a volt férje valóban „Sándorként”, illetve az ő házassági neve „Sándorné”-ként szerepelt. A férj egykori okmányaiban szereplő hiányos névbejegyzések oka az lehet, hogy azokat kézírással töltötték ki és a nyomtatványokban nem volt elegendő hely ahhoz, hogy a teljes nevét beírják. Ezért az okmányokban a panaszos férjének csak az első, vagyis az általa ténylegesen használt utónevét tüntették fel. A panaszos esetében a bonnyai házassági anyakönyvben szereplő hiányos bejegyzés az oka annak, hogy a személyi okmányaiba a házassági nevét tévesen, vagyis „Sándorné”-ként jegyezték be. A hiányos bejegyzések, illetve az a körülmény, miszerint a panaszos férje életében a „Mihály” utónevet sohasem használta nem változtatnak azon a tényen, hogy a panaszos házassági neve „Sándor Mihályné”.
Az Atv. 27/B. § (1) bekezdése szerint a „házassági név az a név, amely az érintettet a házassági anyakönyvi bejegyzés alapján megilleti”. Az Atv. 27. § (6) bekezdése értelmében a házastársa nevét viselő személy a házasságkötés folytán szerzett nevét (a házastársa nevét) még névváltoztatással sem változtathatja meg. Az idézett jogszabályi rendelkezésre figyelemmel a panaszosnak nincs jogi lehetősége arra, hogy a házassági nevéből a volt férje „Mihály” utónevét elhagyja, továbbá az erre irányuló kérését a személyi okmányait kibocsátó hatóságok sem teljesíthetik.
Figyelemmel arra, hogy a rendelkezésemre álló adatok szerint a bonnyai házassági anyakönyvben szereplő hiányos bejegyzéseket időközben kijavították, eljárásomat országgyűlési biztosi intézkedés nélkül lezártam.

Budapest, 2006. január 31.
Takács Albert sk.