Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5793/2004. számú ügyben

Előadó: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

A vizsgálat megindulása
A panaszos beadványa szerint 57 éves korában 50 %-os munkaképesség-csökkenése ellenére több mint 40 év elismert szolgálati idővel ellátatlan. Sérelmezi a lakóhelye szerinti Nyugdíjbiztosítási Kirendeltség ellentmondásos tájékoztatását és eljárását. Betegségére és korára tekintettel nem kap munkát, segítséget kér problémája megoldásához.
A panasz alapján felmerült a szociális biztonsághoz való jog sérelmének lehetősége, valamint a tényállás pontos tisztázásának szükségessége, ezért vizsgálatot indítottam. A vizsgálat elvégzésére az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság Főigazgatóját kértem fel. 

Érintett alkotmányos jogok
Tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (1) bekezdés)
Szociális biztonságoz való jog (Alkotmány 70/E. § (1)-(2) bekezdés)

Alkalmazott jogszabályok
- A megváltozott munkaképességű dolgozók foglalkoztatásáról és szociális ellátásáról szóló 8/1983. (VI. 29.) EüM-PM együttes rendelet
- A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény (Tny.)
- A gazdasági társaságokról szóló 1997. évi CXLIV. törvény

Megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai
A panaszos 1995. és 2004. között több alkalommal terjesztett elő a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság Ózdi Kirendeltségén különböző ellátásokra igényt. Az 1995. november 28-án előterjesztett rokkantsági nyugdíjigényét a Kirendeltség első- és másodfokon is elutasította, mert munkaképesség-csökkenésének mértékét 50 %-ra vélelmezte az orvosi bizottság (nem rokkant). 
A panaszosnak a másodfokú határozat ellen benyújtott keresetére az 1997. január 20-án kelt saját kérelmére a Miskolci Városi Bíróság pert megszüntető végzést hozott. A Kirendeltség a rokkantsági nyugellátási igényt elutasító határozatával egy időben tájékoztatta a panaszost a megváltozott munkaképességű dolgozók foglalkoztatásáról és szociális ellátásáról szóló 8/1983. (VI. 29.) EüM-PM együttes rendelet alapján a rendszeres szociális járadékra jogosultság feltételeiről. A panaszos azonban 1996. szeptember 4-i közlése szerint nem kívánta igénybe venni az ellátást, mert munkáltatója a munkaképesség-csökkenésének megfelelő munkát biztosított számára. 
A panaszos 1997. február 27-én, majd 2001. július 31-én ismételten benyújtott rokkantsági nyugdíjigényét a Kirendeltségnek rokkantság hiányában kellett elutasítani. 2004. március 9-én öregségi nyugdíjigényt terjesztett elő az 1947. február 18-án született panaszos. 
A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény (Tny.) 7. § (1) bekezdése szerint: „Öregségi teljes nyugdíjra az 1997. december 31-ét követő és 2009. január 1-jét megelőző időponttól az jogosult, aki a hatvankettedik életévét (a továbbiakban: öregségi nyugdíjkorhatár) betölti, és legalább húsz év szolgálati időt szerez.”
A Tny. 9. § (2) bekezdése szerint: „Az öregségi nyugdíjra jogosító korhatárnál alacsonyabb életkorban, de legfeljebb a hatvanadik életév betöltésétől, előrehozott öregségi nyugdíj jár annak a férfinek, aki a) 1939. január 1-je előtt született és legalább 37 év, b) 1938. december 31-e után született és legalább 38 év szolgálati időt szerzett.”
Mivel azonban a panaszos a jogszabályban előírt feltételekkel nem rendelkezett, a 2004. június 8-án kelt 15-418/2004/9. számú határozatával a Kirendeltség az igényt elutasította. Ezen határozat ellen a panaszos 2004. június 28-án fellebbezéssel élt, melyben kérte az 1997. május 31-től 2004. február 17-ig terjedő teljes időtartam szolgálati időként történő elismerését.
A Kirendeltség vezetője a 2004. szeptember 27-én kelt 15-418/2004/15. számú másodfokú határozatával a fellebbezésben foglaltaknak részben helyt adott. A 15-418/2004/9. számú elsőfokú határozatot a szolgálati idő tekintetében részben módosította, így a figyelembe vehető szolgálati ideje 40 év 247 napra változott. Az öregségi nyugellátás iránti igény továbbra is elutasításra került, mivel a panaszos nem töltötte be a Tny-ben meghatározott öregségi, illetve előrehozott öregségi nyugdíjra jogosító korhatárt.
A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy a Kirendeltség a panaszos különböző időben benyújtott, különböző igénye elbírálása során minden esetben megfelelő körültekintéssel és jogszerűen járt el. Alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot a vizsgálat nem tárt fel.
A panaszos 2004. november 9-én új igényként átmeneti járadék megállapítását kérte. A megváltozott munkaképességű dolgozók foglalkoztatásáról és szociális ellátásáról szóló 8/1983. (VI. 19.) EüM-PM együttes rendelet 2. § (1) bekezdése szerint az átmeneti járadék és rendszeres szociális járadék tekintetében megváltozott munkaképességű az, aki munkaviszonyban, bedolgozói munkaviszonyban, bedolgozói tagsági viszonyban, szövetkezettel munkaviszony jellegű jogviszonyban nem áll, és nem folytat semmiféle olyan tevékenységet, amely díjazással, jövedelemmel jár, és egészségi állapota romlásából eredő munkaképesség-változás miatt eredeti munkakörben rehabilitációs intézkedés nélkül, teljes értékű munka végzésére tartósan alkalmatlanná vált, de öregségi vagy rokkantsági nyugdíjban, baleseti rokkantsági nyugdíjban, öregségi vagy munkaképtelenségi járadékban nem részesül.
Az igény elbírálásakor rendelkezésre álló adatok alapján a Kirendeltség megállapította, hogy a panaszos 1997. szeptember 15-től, mint alapító a Hadobás és Társa Kft. tagja. A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Bíróság a 2004. október 18-án kelt 5.Fpk.05-02-000781/15. számú határozatával elrendelte a gazdálkodó szervezet megszüntetését, továbbá megkereste a Cégbíróságot a szervezet cégjegyzékből való törlése érdekében. Ugyanis a gazdasági társaságokról szóló 1997. évi CXLIV. törvény 53. § (2) bekezdése szerint a gazdasági társaság a cégjegyzékből történt törléssel szűnik meg. 
A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy a Kirendeltség az átmeneti járadék iránti igény beiktatása után soron kívül intézkedett az ellátás megállapításához szükséges adatok beszerzése érdekében. Megkeresték a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Bíróságot, mint Cégbíróságot, kérve annak közlését, hogy a Hadobás és Társa Kft. a cégjegyzékből törlésre került-e. Továbbá a panaszos által állított és még nem tisztázott szolgálati idők miatt a Kirendeltség megkereste az Exerem Gazdasági Szolgáltató Kft-t, kérve annak igazolását, hogy a panaszos a 2003., illetve 2004. évekre nyugdíjjárulék alapját képező (tagi) jövedelemmel rendelkezet-e. 2004. november 15-én a panaszosnak címzett megkeresésükben a 2004. január 1-jétől 2004. január 28-ig egyéni vállalkozóként eltöltött jogviszonyára vonatkozó nyugdíjbiztosítási egyéni nyilvántartó lap megküldését kérték. A fenti adatok a jogosultság megállapításához szükségesek.
A Tny. 64. § (3) bekezdése az igénylő együttműködési kötelezettségét is előírja: „az igény bejelentésével egyidejűleg az igénylőnek az elbíráláshoz szükséges adatokat és igazolásokat is elő kell terjeszteni”.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése szerint: „Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.”
A panaszos átmeneti járadékra benyújtott igényét a Kirendeltség még nem bírálhatta el, ezért a fent idézett hatásköri szabályokra tekintettel a vizsgálatot lezártnak tekintem.

Budapest, 2004. december 7.

Lenkovics Barnabás sk.