Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 4762/2004. számú ügyben

Előadó: dr. Juhász Orsolya

Az eljárás megindulása
A panaszos beadványában az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat Barcs Városi Intézete (a továbbiakban: Intézet) vezetőjének eljárását kifogásolta, mivel az a hivatalos formában, harmadik személynek kiadott levelében őt sértő módon minősítő kijelentéseket tett.
A vizsgálat az Alkotmányban garantált, az emberi méltósághoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult. Az eljárás során rövid úton megkerestem az Intézet vezetőjét, akitől a fentiekkel összefüggésben kértem tájékoztatást.

Megállapított tényállás
A panaszos beadványában arról számolt be, hogy társasházuk közös udvarán volt sógora korábban engedély nélkül háztartási kisgépjavító műhelyt működtetett. Emiatt több közigazgatási szervhez is fordult írásban közérdekű bejelentéssel, és közreműködésüket kérte a zavaró – közegészségügyi szempontból szabálytalannak ítélt – tevékenység megszűnéséhez.
Így kérelemmel élt az Intézethez is, melynek munkatársai a panaszos beadványait kivizsgálták. A 407-4/2003. sz. válaszlevelükben tájékoztatták arról, hogy az ingatlanon nem történik iparszerű tevékenység, megállapítást nyert ugyanakkor, hogy a lakóingatlan udvarán található ásott kút szikkasztó funkciót lát el, a műhely kézmosójának szennyvize és a műhely csapadékelvezető csatornájából eredő csapadékvíz oda szabálytalan módon került bevezetésre. Ennek rendezése érdekében az Intézet megkereste az illetékes hatóságot. Megállapításra került ezen túl, hogy a telekhatáron kialakított zárt fémlemezkerítésnek egészségkárosító hatása nincs.
A panaszos újabb bejelentésére a 407-9/2003. sz. levelében az Intézettől azt a tájékoztatást kapta, hogy helyszíni szemlét követően új tény megállapítására nem került sor.
A rendelkezésemre bocsátott iratok szerint a panaszos testvére és volt sógora között több polgári per is volt folyamatban, így többek között P.20.050/2003. sz. beruházás megtérítési, P.20.060/2003. sz. lakáshasználat újraszabályozási és P.20.176/2004. sz. birtokháborítás megszüntetése iránti. 
A panaszos sógorának ügyvédje megkereste az Intézet tiszti főorvosnőjét, és tájékoztatást kért a panaszos által tett korábbi bejelentésekről. A levélre a jogi képviselő 202-2/2004. számon kapott választ.
A panaszos jelen kifogását elsősorban ez a levél, illetve ennek tartalma képzi, melyet a jogi képviselő a lakáshasználat újraszabályozása iránti P.20.060/2003. számú ügyben, a tárgyaláson bizonyítékként csatolt. A panaszos sérelmezte, hogy a főorvos asszony magánvéleményét fogalmazta meg róla, minősítette őt.
A levélben – mely a rendelkezésemre áll – az Intézet tisztifőorvosa tájékoztatta a jogi képviselőt korábbi eljárási cselekményeikről, azok vizsgálati eredményéről. Ezen túl a válasz a következőket is tartalmazta: „(a panaszos) … állításai nem állták meg a helyüket, nem igazolódott kifogásainak meglapozottsága. Ennek közlése nem tetszett … melynek hangot is adott telefonon történő megkereséskor velem folytatott beszélgetésünkkor. Mivel személyesen ismerjük egymást – úgy ítélem meg utólag is –, hogy hozzám fordulásától nyilvánvalóan azt remélte, hogy nagyobb nyomatékkal esik latba … mondanivalója.”
„Minél részletesebben magyarázta az eseményeket, annál inkább formálódott az a véleményem, hogy a volt „rokoni” kapcsolat megromlása húzódik meg a hátterében, nem pedig a környezetvédelmi és közegészségügyi érdeksérelmek. (…) egyértelmű volt a számomra, hogy a megromlott családi viszony táplálja benne (…) a személyes bosszú levezetésére.” 
„Közel 30 éves gyakorlatom során reálisan szoktam megítélni és értékelni a „jó és/vagy megromlott szomszédi-rokoni kapcsolatok táplálta” ügyek során a feljelentések indíttatását. Jelen esetben sem hiszem, hogy a „köz”-ért való aggódás vezérelte volna (…), amikor a több éve fennálló állapotokat egyik napról a másikra közegészségügyi szempontból átértékelte.” Végezetül ehhez hozzátette: „Mindent egybevetve határozottan az a véleményem, hogy a „megromlott” viszony táplálta … részéről a panaszbejelentéseket.”
A beadványtevő panasszal fordult az ÁNTSZ Somogy Megyei Intézetéhez 2004. május 12-én, és kérte a főorvosasszonnyal szemben vizsgálat lefolytatását, és a valóságnak megfelelő igazolás kiadását részére.
A kifogásolt zavaró kisgépjavító tevékenység 2003. szeptemberére megszűnt.
Figyelemmel arra, hogy rendelkezésemre áll a kifogás tárgyát jelentő levél, rövid úton kerestem meg az Intézet vezetőjét, aki nem fejtett ki a fentiekkel ellentétes álláspontot. 

Érintett alkotmányos jogok
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmányáról
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

Kapcsolódó jogszabályok
1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.)
1977. évi I. tv a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról (Panasztv.)
11/1977. (III. 30.) MT rendelet az 1977. évi I. törvény végrehajtásáról (Hatályon kívül helyezte: 2004. évi XXIX. törvény 148. § (2) e). Hatálytalan: a Magyar Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő csatlakozásáról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésének napjától.)
1992. évi XXIII. törvény a köztisztviselők jogállásáról (Ktv.)
1992. évi XXII. törvény a Munka Törvénykönyvéről (Mt.)
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)

A vizsgálat megállapításai
Az Obtv. 16. §-a szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálatról szóló 1991. évi XI. törvény 1. § (3) bekezdése szerint „A Szolgálat az állami költségvetésből működtetett központi hivatal.”
A 8. § szerint a megyékben és a fővárosban a Szolgálat megyei (fővárosi) intézete működik. A megyék és a főváros területén a Szolgálat városi, fővárosi kerületi intézete működik. A városi intézet egyszemélyi felelős vezetője a megyei tisztifőorvos javaslata alapján az országos tisztifőorvos által kinevezett városi, illetőleg fővárosi kerületi tisztifőorvos.
Az országgyűlési biztos vizsgálata az Intézet vezetőjének a panaszossal szemben tanúsított magatartására terjedt ki.
Megállapítottam, hogy a kifogásolt – 202-2/2004. számon kelt – levél egyrészt az Intézet által, a panaszos bejelentéseit követően végzett korábbi vizsgálatairól adott szakmai tájékoztatást a jogi képviselőnek, mely szakkérdések megítélésére nem rendelkezem hatáskörrel.
(Meg kell jegyeznem, hogy az Intézet vezetőjének válaszadási kötelezettsége volt a jogi képviselő felé, figyelemmel arra, hogy olyan üggyel összefüggésben kért tájékoztatást az Intézettől, melyben az általa képviselt fél is érintett (ügyfél) volt. Az Intézet vezetője tett megállapításokat, illetve hatósági cselekményeket korábbi eljárásaiban a jogi képviselő által képviselt fél tevékenysége miatt.) 
A sérelmezett levél ugyanakkor, nem csak szakmai kérdésekre terjedt ki, hanem az Intézet vezetője szubjektív megállapításokat is tett a panaszosra vonatkozóan harmadik személynek, az a szervezet munkavállalójának – a panaszosra vonatkozó – személyes véleményét is tartalmazta. 
A Panasztv. 4. § (1) bekezdése szerint „A közérdekű bejelentés olyan körülményre, hibára vagy hiányosságra hívja fel a figyelmet, amelynek orvoslása, illetőleg megszüntetése a közösség vagy az egész társadalom érdekét szolgálja. Felhívhatja a figyelmet olyan magatartásra, vagy tényre is, amely jogszabályba ütközik (…)”
A Panasztv. 14. § (1) bekezdése kimondja, hogy „Ha a bejelentőt (javaslattevőt) (…) egyébként hátrány éri amiatt, hogy a közérdekkel ellentétes tevékenységre (mulasztásra) hívta fel a figyelmet, a hátrányt okozó szerv köteles a törvényes állapotot azonnal helyreállítani. Gondoskodni kell arról, hogy a hátrányt szenvedett személy megfelelő elégtételt kapjon, és az ügyből eredő anyagi kárát is megtérítsék. Szükség esetén erről a felettes (felügyeleti) szerv gondoskodik. (Ugyanilyen szabályokat tartalmaz az európai uniós csatlakozással összefüggő egyes törvénymódosításokról, törvényi rendelkezések hatályon kívül helyezéséről, valamint egyes törvényi rendelkezések megállapításáról szóló 2004. évi XXIX. törvény. 143. § (2) bekezdése szerint „A panaszost, illetőleg a bejelentőt – a (4) bekezdésben foglaltak kivételével – nem érheti hátrány a panasz, illetőleg a közérdekű bejelentés megtétele miatt.”)
A Ktv. 37. § (1) bekezdése szerint „A köztisztviselő feladatait a köz érdekében a jogszabályoknak és az irányító testület döntésének megfelelően, szakszerűen, pártatlanul és igazságosan, a kulturált ügyintézés szabályai szerint köteles ellátni.”
A köztisztviselői jogviszonyban állók jogosultságait és kötelezettségeit fő szabályként a Ktv. szabályozza. Azokban az esetekben, amikor nincs szükség a speciális szabályozásra, a Mt. szabályait kell megfelelően alkalmazni, mely számtalan kötelezettséget nevesít a munkavállalóra.
A Mt. 103. § (1) bekezdése értelmében „A munkavállaló köteles „c) munkatársaival együttműködni, és munkáját úgy végezni, valamint általában olyan magatartást tanúsítani, hogy ez más egészségét és testi épségét ne veszélyeztesse, munkáját ne zavarja, anyagi károsodását vagy helytelen megítélését ne idézze elő”.
A köztisztviselő feladatait tehát a köz érdekében a szakszerűség, a pártatlanság, az igazságosság, a kulturált ügyintézés szabályainak megfelelően köteles teljesíteni, illetőleg köteles tartózkodni minden olyan magatartástól, amely feladatának ilyen eredményű teljesítését megakadályozná.
A Ptk. 75. § (1) bekezdése szerint „A személyhez fűződő jogokat mindenki köteles tiszteletben tartani. E jogok a törvény védelme alatt állnak.”
A 76. § szerint „A személyhez fűződő jogok sérelmét jelenti különösen az egyenlő bánásmód követelményének megsértése, a lelkiismereti szabadság sérelme és a személyes szabadság jogellenes korlátozása, a testi épség, az egészség, valamint a becsület és az emberi méltóság megsértése.”
A jogszabályok megsértésével a közszolgálati jogviszonyból származó kötelezettségét szegi meg a köztisztviselő.
Az Alkotmánybíróság 8/1990. (IV. 23.) AB határozata rögzíti, hogy „Az Alkotmánybíróság döntése az emberi méltósághoz való jog értelmezésén alapul. Ezt a jogot az Alkotmány 54. § (1) bekezdése az alapvető jogok és kötelességek című Fejezet élén, minden ember veleszületett jogaként deklarálja. Az Alkotmánybíróság az emberi méltósághoz való jogot az ún. „általános személyiségi jog” egyik megfogalmazásának tekinti. A modern alkotmányok, illetve alkotmánybírósági gyakorlat az általános személyiségi jogot különféle aspektusaival nevezik meg: pl. a személyiség szabad kibontakoztatásához való jogként, az önrendelkezés szabadságához való jogként, általános cselekvési szabadságként, avagy a magánszférához való jogként. Az általános személyiségi jog „anyajog”, azaz olyan szubszidiárius alapjog, amelyet mind az Alkotmánybíróság, mind a bíróságok minden esetben felhívhatnak az egyén autonómiájának védelmére, ha az adott tényállásra a konkrét, nevesített alapjogok egyike sem alkalmazható.”
Megállapítottam, hogy az Intézet vezetője által – a hivatalos (’fejléces’) iraton – használt, a tájékoztatáson túlmutató közlések, illetve az általa használt hangnem bármely ügyféllel szemben sértő lehet, az a modern közigazgatás, illetve a humanizmus elveivel nem egyeztethető össze. Kifogásolható a sérelmezett levél szubjektív jellege, melytől mentesnek kellett volna lennie.
Hangsúlyozandó, hogy az Intézet vezetője ellenérdekű félnek adott ki tájékoztatást a panaszos személyéről, amit a jogi képviselő fel is használt egy bírósági eljárásban. Az Intézet vezetője nyilvánvalóan tudta, hogy a jogi képviselő különböző perekben – amikben panaszos ugyanakkor ellenérdekű félként érintett – kívánja felhasználni az általa közölteket, és nem számolt azzal, hogy a panaszost ezzel hátrány érheti korábban tett közérdekű bejelentései miatt.
Az Intézetvezető által használt szubjektív jellegű fordulatok használata és a panaszostól teljesen független jogi képviselő részére történő megküldése, álláspontom szerint összeegyeztethetetlen egy köztisztviselőtől elvárható és elvárandó feladatellátás során.
Az Intézet vezető által közöltek igazságtartalmának megítélésére nem rendelkezem hatáskörrel. A Ptk. 5. §-a (1) bekezdése kimondja, hogy „A törvény tiltja a joggal való visszaélést.” A (2) bekezdés szerint „Joggal való visszaélésnek minősül a jog gyakorlása, ha az a jog társadalmi rendeltetésével össze nem férő célra irányul, különösen ha a nemzetgazdaság megkárosítására, a személyek zaklatására, jogaik és törvényes érdekeik csorbítására vagy illetéktelen előnyök szerzésére vezetne.”
A jogszabály 7. § (1) bekezdése rögzíti, hogy „A törvényben biztosított jogok védelme az állam minden szervének kötelessége. Érvényesítésük – ha törvény másképpen nem rendelkezik – bírósági útra tartozik.”
Az Intézet vezetőjének válasza tartalmilag utalhatott a Ptk. most idézett rendelkezéseire is, anélkül, hogy erre hivatkozott volna. Az ugyanakkor más kérdés, hogy az adott ügyben neki, ebben a formában – ld. hivatalos iraton – kellett-e így minősítenie egy korábbi ügyfele hozzá fordulását.
Összegzésképpen megállapítottam, hogy az Intézet vezetője által megfogalmazottak a panaszost érintő olyan kijelentések, melyek az emberi méltósághoz való jogát sérthetik, így ezzel összefüggésben az alkotmányos emberi joggal kapcsolatos csekély visszásság veszélyét hordozzák magukban.
Mint arról volt szó a panaszos a fenti levéllel szembeni kifogása miatt fordult az ÁNTSZ Megyei intézetéhez is. Az ÁNTSZ Megyei Intézete 1426-1/2004. (06.10.) sz. válaszlevele szerint „a helyszíni ellenőrzés alapján megállapítást nyert, hogy intézkedésre okot adó hiányosság nem merült fel.”
A Megyei Intézet vizsgálta tehát a szakmai kérdések felülvizsgálatára terjedt ki (a panaszos volt sógorának tevékenységét és annak következményeit vizsgálta), nem érintette az ÁNTSZ vezetőjének megítélését, a panaszos jelezését nem ítélte olyan súlyúnak, melynek okán például fegyelmi eljárást folytatott volna le.
A Ktv. 51. § (1) bekezdése szerint „Fegyelmi vétség elkövetésének alapos gyanúja esetén a munkáltatói jogkör gyakorlója köteles az eljárást – a (2) bekezdés esetét kivéve – megindítani. Nem lehet fegyelmi eljárást indítani, ha a kötelezettségszegés felfedezése óta három hónap, illetőleg a fegyelmi vétség elkövetése óta három év eltelt. (Az MK 62. szám szerint „III. A fegyelmi vétség akkor tekinthető felfedezettnek, amikor a munkáltatói jogkör gyakorlója a vétségről, s egyszersmind arról is tudomást szerzett, hogy ki az a köztisztviselő, aki a vétség elkövetésével alaposan gyanúsítható.”)
Hangsúlyoznom kell, hogy sem ma, sem a panaszos beadványa Hivatalomhoz benyújtásának időpontjában nem volt módom – kizárt volt – az illetékes szervnél felelősségre vonásra irányuló eljárás kezdeményezésére, mert az időmúlás már az idefordulás időpontjában fennállt.
Utalnom kell arra, hogy a panaszosnak korábban módjában lett volna jogai érvényesítése miatt szabálysértési feljelentést tennie, azonban a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény alapján erre csak – meghatározott határidőn belül – magánindítvány előterjesztése alapján lett volna módja, mellyel a panaszos nem élt.
Ugyanakkor a panaszosnak alanyi joga érvényesítésére lehetősége van polgári bírósághoz fordulnia. A per kockázata természetesen őt is terheli. 

Figyelemfelhívás
Tekintettel a fent leírt időmúlásra, a konkrét ügyben ajánlást nem tehetek, azonban az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján felkérem az Intézet vezetőjét, hogy a jövőben feladata teljesítése során minden embernek egyformán kijáró tisztelettel, az emberi személyiség értékét szem előtt tartva járjon el. Harmadik személy irányában tartózkodjon tájékoztatási kötelezettsége teljesítése során személyes véleményének közlésétől, az ügyfelek minősítésétől, mindenkor elkerülve az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság veszélyét. Ha bármely ügyfél eljárását (bejelentését, panaszát stb.) joggal való visszaélésnek, más személy zaklatásának minősíti, ezt a konkrét ügyben hozott határozatában, vele közölje.

Budapest, 2006. április 18.

Lenkovics Barnabás sk.