Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 4073/2004. sz. ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
Az eljárás megindulása
A panaszos 2004 júliusában az Országgyűlési Biztosok Hivatala Panaszirodáján szóban előadta, hogy volt élettársa három kiskorú gyermekükkel való – bírói ítélettel szabályozott – apai kapcsolattartási jogát nem biztosítja. A panaszos Kaposvár Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatalánál (a továbbiakban: gyámhivatal) többször kezdeményezett végrehajtási eljárást. A panaszos sérelmezte, hogy jelzéseit, beadványait a hatóság többször figyelmen kívül hagyta, vagy késedelmesen intézkedett, az elmaradt kapcsolattartások pótlásáról nem hozott határozatot.
A panaszos előadta, hogy volt élettársa feljelentette a Kaposvári Rendőrkapitányságon (a továbbiakban: rendőrség). A rendőrség kiskorú veszélyeztetése bűntett elkövetésének megalapozott gyanúja miatt nyomozást rendelt el ellene. A panaszos sérelmezte, hogy a Kaposvári Városi Ügyészség, illetőleg a Somogy Megyei Főügyészség a nyomozás határidejét folyamatosan meghosszabbítja. A panaszos álláspontja szerint a hosszabbítások indokolatlanok, csak az eljárás lezárását késleltetik.
A beadványban foglaltakkal kapcsolatban alkotmányos jogok sérelmének gyanúja merült fel, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (2) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam. Az eljárásra illetékes gyámhivatal és rendőrkapitányság vezetőjétől az ügy dokumentumai másolatának rendelkezésemre bocsátását kértem. 
Tekintettel arra, hogy az Obtv. 17. § (4) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz a jogerős határozat közlésétől számított egy éven belül lehet fordulni, vizsgálatomat a szóbeli panasz felvételét megelőző egy év hatósági eljárásaira terjesztettem ki.

Az érintett alkományos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.

Az ügy jogszabályi háttere
1998. évi XIX. törvény a büntetőeljárásról (Be.)
170. § (1) A nyomozás az ügyésznek vagy a nyomozó hatóságnak hivatali hatáskörében, valamint a nyomozó hatóság tagjának hivatali minőségében tudomására jutott adatok alapján vagy feljelentésre indul meg. (2) Nyomozást az ügyész vagy a nyomozó hatóság rendel el, és erről feljegyzést készít. A feljegyzésből ki kell tűnnie, hogy milyen bűncselekmény miatt és - ha a feljelentett (elkövetéssel gyanúsítható) személy ismert - ki ellen és mikor indítottak nyomozást. Ha nyomozást feljelentésre indítanak, az elrendelését rendszerint a feljelentést tartalmazó iraton kell feljegyezni.
176. § (1) A nyomozást a lehető legrövidebb időn belül le kell folytatni, és az elrendelésétől, illetve megindulásától számított két hónapon belül be kell fejezni. Ha az ügy bonyolultsága vagy elháríthatatlan akadály indokolja, a nyomozás határidejét az ügyész két hónappal, ha ez a határidő letelt, a megyei főügyész legfeljebb a büntetőeljárás megindításától számított egy év elteltéig meghosszabbíthatja. (2) Egy éven túl a legfőbb ügyész jogosult a nyomozás határidejének meghosszabbítására. Ha a nyomozás meghatározott személy ellen folyik, a meghosszabbítás legfeljebb a gyanúsítottnak a 179. § (1) bekezdése szerinti kihallgatásától számított két évig terjedhet. (3) Ha az ügyész nyomoz, a nyomozás határidejét az ügyészség vezetője két hónappal, a felettes ügyész legfeljebb a nyomozás elrendelésétől számított egy év elteltéig, azt követően a (2) bekezdésben meghatározott határidőig a legfőbb ügyész hosszabbíthatja meg.

1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról (Csjt.)
92. § (1) A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn. A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani. (2) A szülőnek joga van gyermekével kapcsolatot tartani akkor is, ha szülői felügyeleti joga szünetel. (5) Ha a kapcsolattartás kérdésében a bíróság döntött, ennek megváltoztatását a határozat jogerőre emelkedésétől számított két éven belül csak a bíróságnál lehet kérni. (6) A kapcsolattartásra vonatkozó bírósági határozat végrehajtásáról a gyámhatóság gondoskodik.

149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyámügyi eljárásról (Gyer.)
33. § (1) A gyermek fejlődését veszélyezteti, ha a szülő vagy más kapcsolattartásra jogosult a gyermeket a szülő vagy a gyermeket gondozó más személy ellen neveli, illetve a kapcsolattartásra vonatkozó jogerős határozatnak szándékosan és ismételten nem tesz eleget. (2) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó határozatnak önhibájából nem tesz eleget, a gyámhivatal határozatban figyelmezteti magatartásának következményeire. A határozat tartalmazza a gyermeket nevelő szülő vagy más személy felhívását a jogellenes magatartás megszüntetésére, illetve a jogellenes magatartás fenntartásának jogkövetkezményeire. (3) A (2) bekezdésben foglaltak eredménytelensége esetén, feltéve, hogy a figyelmeztetés kézhezvételétől számítva még nem telt el 1 év, a gyámhivatal az Áe. végrehajtásra vonatkozó szabályait az e rendeletben foglalt eltéréssel alkalmazza. (4) A gyámhivatal által kiszabott végrehajtási bírság behajtására az Áe. 79. §-ában foglaltakat kell alkalmazni azzal az eltéréssel, hogy a gyámhivatal által kiszabott végrehajtási bírság adók módjára történő behajtásáról a kötelezett lakóhelye szerinti, adóügyi hatáskörben eljáró jegyző gondoskodik, aki ennek megtörténtéről értesíti az illetékes gyámhivatalt.
32. § (1) Ha a kapcsolattartás újraszabályozására indult eljárásban a rendelkezésre álló adatok szerint a kapcsolattartási jog korlátozása, szüneteltetése vagy megvonása látszik indokoltnak a gyámhivatal, illetőleg a bíróság a határozatában megállapított kapcsolattartás végrehajtását az új határozat jogerőre emelkedéséig felfüggesztheti.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül - kiskorú ügyfél esetében soron kívül, de legkésőbb tizenöt napon belül - kell meghozni.(hatályos: 2004. május 1-étől) Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg. (5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
37. § (1) Ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, a közigazgatási szerv az eljárást felfüggeszti. Ha a más szerv előtti eljárás megindítására az ügyfél jogosult, erre megfelelő határidő kitűzése mellett fel kell hívni. Ha az ügyfél a felhívásnak nem tesz eleget, a közigazgatási szerv az eljárást megszünteti, vagy a rendelkezésre álló adatok alapján dönt. (2) A felfüggesztés tartama az elintézési határidőkbe (15. §) nem számít be. (3) A felfüggesztést elrendelő határozat ellen fellebbezésnek van helye.
72. § (1) Az ügyfél, illetőleg a törvényes érdekeiben sérelmet szenvedett fél jogszabálysértésre hivatkozva - ha törvény ettől eltérően nem rendelkezik -, az államigazgatási ügy érdemében hozott határozat felülvizsgálatát a határozat közlésétől számított harminc napon belül keresettel kérheti a bíróságtól. (4) Nincs helye az államigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatának b) ha a határozat jogerős bírósági határozat végrehajtását szolgálja,
78. § (1) A határozat végrehajtását - ha jogszabály másként nem rendelkezik - az első fokon eljárt közigazgatási szerv rendeli el. (2) A közigazgatási szerv a hivatalból lefolytatott eljárás esetén a végrehajtást - ha feltételei megvannak - köteles hivatalból haladéktalanul elrendelni; egyébként a végrehajtást a jogosult kérelmére tizenöt napon belül rendeli el.
82. § (1) A végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz. Így c) a kötelezettel szemben bírságot szabhat ki, amelynek összege százezer forintig terjedhet; (3) Ha a kötelezett a bírságot kiszabó határozatban közölt határidő alatt nem teljesítette kötelezettségét, a bírság ismételten kiszabható.
83. § (1) A közigazgatási szerv a 82. §-ban felsoroltak közül azt az intézkedést köteles megtenni, amely - az ügy körülményeit figyelembe véve - a leghatékonyabban biztosítja a kötelezettség teljesítését. (2) A közigazgatási szerv a 82. § szerinti intézkedéseket határozattal rendeli el. A költség viselésére, továbbá a pénzegyenérték és a bírság megfizetésére kötelező határozat ellen fellebbezni lehet.
88. § (1) A végrehajtás során hozott határozat ellen - a (3) bekezdésben, a 83. § (2) bekezdésében és a 84. § (3) bekezdésében említett kivétellel - nincs helye fellebbezésnek. (2) Az, akinek a jogát vagy jogos érdekét a végrehajtás sérti, a sérelemről szerzett értesüléstől számított három nap alatt - ha nincs helye fellebbezésnek - kifogást terjeszthet elő a végrehajtást foganatosító szervnél. (3) A végrehajtási kifogásról - ha jogszabály másként nem rendelkezik - a végrehajtást foganatosító szerv azonnal, de legkésőbb nyolc napon belül határozattal dönt. A határozat ellen fellebbezni lehet.

A tényállás és a vizsgálat megállapításai
I. A Kaposvári Rendőrkapitányság vezetője által rendelkezésemre bocsátott iratok szerint a rendőrség kiskorú veszélyeztetése bűntett elkövetésének megalapozott gyanúja miatt a panaszos ellen 2605/2003.bű. számon, 2003. október 7-én nyomozást rendelt el. A nyomozás határideje december 7-e volt. A nyomozás elrendelését követően a rendőrség tanúkat hallgatott meg, szakértőt rendelt ki, bekérte a gyermekek pedagógiai jellemzését, tájékozódott a panaszos (a gyanúsított) vagyoni helyzetéről. A nyomozó hatóság a bizonyítási eljárást a rendelkezésére álló két hónap alatt nem folytatta le, kérte annak meghosszabbítását. A Kaposvári Városi Ügyészség Fk.3222/2003/2. számú, 2003. december 1-jén kelt határozatával az eljárást 2004. február 7-ig – további bizonyítékok, így tanúvallomások, szakértői vélemények beszerzése érdekében – meghosszabbította. A nyomozás határidejének további meghosszabbításairól a Somogy Megyei Főügyészség határozott, mely eljárások vizsgálatára – az Obtv. 29. § f) pontja értelmében – nincs hatásköröm. A rendelkezésemre álló dokumentumok alapján azonban a főügyészség a nyomozás határidejét a jogszabályoknak megfelelően hosszabbította meg, a határozat ellen benyújtható panasz lehetőségéről a panaszost tájékoztatta.
A rendőrség a nyomozás elrendelését követően haladéktalanul megkezdte a bizonyítási eljárást, de azt a rendelkezésére álló határidőben nem tudta lefolytatni – a határidő lejárta előtt – indítványozta a nyomozási határidő meghosszabbítását.
Megállapítottam, hogy a rendőrség eljárása a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény előírásainak megfelelt, nem volt indokolatlan a nyomozás határideje meghosszabbításának indítványozása sem, alkotmányos joggal összefüggő visszásság nem keletkezett.
Fentiekre tekintettel a beadvány rendőrségi eljárást sérelmező részét – mint nyilvánvalóan alaptalant – elutasítottam.
II. A gyámhivatal sérelmezett eljárásával kapcsolatban a következőket állapítottam meg: a panaszos élettársa 2002 februárjában a három közös kiskorú gyermekkel együtt elköltözött a panaszostól, majd gyermek-elhelyezési pert indított. A bíróság 2002 májusában ideiglenes intézkedéssel, 2003 januárjában ítélettel szabályozta a panaszos gyermekeivel való kapcsolattartását. A vizsgálatom alá vont időszakban a Somogy Megyei Bíróság 2003. július 10-én kelt, 1. Pf. 20.307/2003/9. számú ítélete volt jogerős és végrehajtható. Az ítélet az elmaradt kapcsolattartások pótlásáról nem rendelkezett.
Megállapítottam, hogy a gyámhivatal – jogerős bírói ítélet hiányában – az elmaradt apai kapcsolattartások pótlásáról nem rendelkezhetett, eljárása alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem okozott.
A panaszos a kapcsolattartás végrehajtását 2003. július 2-án, 21-én és 30-án kérte. A július 21-én felvett jegyzőkönyvben a panaszos tájékoztatta az ügyintézőt a bíróság július 10-én kelt ítéletében foglaltakról, de az ítéletet nem tudta bemutatni. A gyámhivatal a bíróságtól július 29-én bekérte az ítéletet, azt a gyámhivatal augusztus 7-én átvette.
A jogerős ítélet átvételét követően az ügyintéző a gyermekek anyját és a tanúkat idézte, a panaszost a tárgyalás tartásáról értesítette.
A gyámhivatal a lefolytatott eljárást követően 260785-30/03. számú, 2003. augusztus 22-én kelt határozatában az anyát figyelmeztette a jogerős bírói ítéletben foglalt apai kapcsolattartási jog biztosítására, felhívta a figyelmét, hogy a kapcsolattartás meghiúsítása esetén – ismételten kiszabható – végrehajtási bírsággal sújtható.
Megállapítottam, hogy a gyámhivatal eljárása, melynek során az anyát figyelmeztette a kapcsolattartás meghiúsulásának következményeire, a Gyer. szabályozásának megfelelt, alkotmányos jogokat nem sértett.
A panaszos augusztus 25-én ismét megjelent a gyámhivatalban és jegyzőkönyvbe mondta, hogy legkisebb gyermekével a kapcsolattartás nem az ítéletben megjelölt helyen – az anya lakásán – volt. A panaszost a gyermek anyja nem engedte be a lakásba, de a kisfiút a panaszos magával vihette.
Az ügyintéző szeptember 8-án a panaszost, szeptember 10-én a gyermekek anyját és a panaszost meghallgatta, majd a panaszos által megnevezett tanúkat idézte. A tanúk megerősítették, hogy a legkisebb gyermekkel a panaszos nem az anya lakásán, hanem a játszótéren tudott kapcsolatot tartani.
A gyámhivatal 260785-36/2003. számú, 2003. szeptember 30-án kelt határozatával – azzal az indoklással, hogy a kapcsolattartás ugyan nem az ítéletben foglalt színhelyen, de az abban meghatározott időtartamban létrejött – a panaszos kapcsolattartás végrehajtására vonatkozó kérelmét elutasította, a határozat elleni fellebbezést az Áe. 88. § (1) bekezdése alapján kizárta.
A panaszos október 6-án idézés nélkül megjelent a gyámhivatalban és előadta, hogy két idősebb gyermekével az október 4-i kapcsolattartás csak rendőri segítséggel valósult meg, kérte az anya bírságolását. Az ügyintéző október 7-én kérte, hogy az esemény kapcsán felvett jegyzőkönyvet és jelentést a rendőrség soron kívül küldje meg a gyámhivatalnak, az anyát október 17-ére idézte, a panaszost az időpontról értesítette. Az ügyintéző a jegyzőkönyvben figyelmeztette az anyát a kapcsolattartás akadályozásának, illetőleg meghiúsításának következményeire.
Október 22-én a gyámhivatal elrendelte a panaszos, volt élettársa és a legkisebb gyermek pszichológiai vizsgálatát.
A gyámhivatal vezetője az ügyintézési határidőt október 28-án 30 nappal meghosszabbította.
November 17-én az apa jelezte, hogy ismét nem tudott élni kapcsolattartási jogával, mert az anya állítása szerint mind a három gyermek beteg volt. Az anya november 28-án gyermekei betegségéről kiállított orvosi igazolást benyújtotta a gyámhivatalnál, egyúttal jelezte, hogy a gyerekek újra betegek, nem tudnak kapcsolattartásra menni.
A panaszos december 1-jén ismét jelezte, hogy a kapcsolattartás a gyermekek betegsége miatt elmaradt. Ugyanezen a napon megérkezett a gyámhivatalhoz a pszichológus szakértő véleménye.
A gyámhivatal 260785-47/2003. számú, december 2-án kelt határozatával a panaszos végrehajtásra irányuló kérelmeit elutasította, a fellebbezést az Áe. 88. § (1) bekezdése alapján kizárta.
A panaszos 2003. december 13-án tájékoztatta a gyámhivatalt arról, hogy a Kaposvári bíróságon apai kapcsolattartásának és szülői felügyeleti jogának megszüntetése tárgyában per van folyamatban, továbbá arról is, hogy a Kaposvári Rendőrkapitányság kiskorú veszélyeztetése bűntett alapos gyanúja miatt eljárást folytat ellene.
December 17-én és 29-én a panaszos ismét jelezte, hogy gyermekei betegségére való hivatkozással a kapcsolattartás elmaradt. A gyámhivatal a gyermekek anyját és az anya férjét idézte. Az anya jegyzőkönyvi nyilatkozatban ígéretet tett az orvosi igazolás bemutatására.
December 30-án a gyámhivatal vezetője az ügyintézési határidőt 30 nappal meghosszabbította. A panaszos 2004. január 12-én az elmaradt kapcsolattartás miatt ismét végrehajtást kért. A gyermekek anyját a gyámhivatal január 22-ére idézte és kérte, hogy a gyerekek betegségét tanúsító orvosi igazolásokat mutassa be. Az anya az igazolásokat bemutatta. A gyámhivatal 210186-56/2004. számú, január 29-én kelt határozatával a panaszos végrehajtásra irányuló kérelmeit ismételten elutasította, a fellebbezést az Áe. 88. § (1) bekezdése alapján kizárta. A panaszos január 26-án, február 9-én, március 8-án és 22-én ismét végrehajtást kért. A gyámhivatal vezetője az ügyintézési határidőt március 27-ig meghosszabbította. Az ügyintéző a panaszost és a gyermekek anyját és tanúkat hallgatott meg. A panaszos volt élettársa (az anya) a március 16-ára szóló idézésen nem jelent meg, ezért a gyámhivatal 210186-13/2004. számú, március 18-án kelt határozatával 1000 forint pénzbírsággal sújtotta egyúttal március 31.-re idézte. Az anya március 31-én megjelent a gyámhivatalban, elmondta, hogy gyermekei a kapcsolattartási időpontokban betegek voltak, erről orvosi igazolást nem tudott bemutatni.
A panaszos a gyámhivatal tevékenysége ellen panaszt nyújtott be a Somogy Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatalánál (a továbbiakban: megyei gyámhivatal).
A megyei gyámhivatal az első fokon eljáró gyámhatóság tevékenységének vizsgálata során a következőket állapította meg: a gyámhivatal több elmaradt kapcsolattartási ügyet egyesített, azokat egy határozattal bírálta el. A gyámhivatal nem tartotta be az Áe. 78. § (2) bekezdésében foglaltakat, mi szerint a végrehajtást a jogosult kérelmére 15 napon belül kell elrendelni. A felettes hatóság megállapította, hogy időnként az egyes eljárási cselekmények között indokolatlanul hosszú idő telik el, az ügyintéző nem minden esetben követelte meg az anyától a gyermeke betegségéről szóló igazolás becsatolását. Az ügyintéző nem vizsgálta, nem mérlegelte, hogy az anya férje a kapcsolattartás végrehajtására irányuló eljárásban elfogulatlan tanú-e, elvárható-e tőle tárgyilagos tanúvallomás. A felettes hatóság a gyámhivatal vezetőjét utasította a feltárt jogszabálysértések haladéktalan megszüntetésére.
A megyei gyámhivatal vezetője által feltárt hiányosságokra tekintettel megállapítottam, hogy az első fokon eljárt gyámhivatal a jogállamiságból erdő jogbiztonsággal, ezen belül a tisztességes eljárással összefüggésben visszásságot okozott. Tekintettel azonban arra, hogy a megyei gyámhivatal vezetője a feltárt jogsértések orvoslására a szükséges intézkedéseket megtette, ajánlást nem teszek. 
A rendelkezésemre álló dokumentumok szerint a panaszos szinte heti gyakorisággal nyújtotta be a végrehajtásra irányuló kérelmeit. Az ügyintéző minden esetben idézte az anyát, meghallgatta a panaszost, a tanúkat, szakértőt rendelt ki és más eljárási cselekményeket foganatosított. Ezen eljárási cselekmények mellett lehetetlen volt a rendelkezésére álló határidőben, minden beadványról külön határozatot hoznia. A panaszos végrehajtásra irányuló kérelmeit a bizonyítási eljárás lefolytatása után a gyámhivatal sorra elutasította, a határozatok elleni fellebbezést az Áe. 88. § (1) bekezdése alapján kizárta. A hivatkozott jogszabályhely szerint a végrehajtás során hozott határozat ellen nincs helye fellebbezésnek. A 88. § (2) és (3) bekezdése azonban kimondja, hogy az, akinek a jogát vagy jogos érdekét a végrehajtás sérti, a sérelemről szerzett értesüléstől számított három nap alatt - ha nincs helye fellebbezésnek - kifogást terjeszthet elő a végrehajtást foganatosító szervnél. A végrehajtási kifogásról - ha jogszabály másként nem rendelkezik - a végrehajtást foganatosító szerv azonnal, de legkésőbb nyolc napon belül határozattal dönt. A határozat ellen fellebbezni lehet. A határozat ellen benyújtható kifogásról a gyámhivatal minden esetben elmulasztotta tájékoztatni a panaszost.
Megállapítottam, hogy a tájékoztatás elmulasztása az Alkotmány 57. § (5) bekezdésben foglalt jogorvoslathoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott.
A gyámhivatal 210186-16/2004. számú határozatával április 1-jén a gyermekek anyját 5000 forint pénzbírsággal sújtotta. A határozatot a panaszos és a gyermekek anyja egyaránt megfellebbezte. Az első fokon eljáró hatóság a határozatát április 19-én visszavonta. A panaszos ezt a határozatot is megfellebbezte. A megyei gyámhivatal vezetője a másodfokú eljárást 2004. június 14-én 30 nappal meghosszabbította.
A panaszos április 5-én az április 3-án elmaradt, április 14-én az április 12-én elmaradt kapcsolattartás végrehajtását kérte. Az ügyintéző április 14-én a gyermekorvostól a fénymásolatban benyújtott igazolások felülhitelesítését kérte, április 22-ére idézte az anyát, a panaszost a tárgyalásra meghívta.
A Kaposvári Városi Bíróság 9.P.22.290/2003/17-I. számú, 2003. április 9-én kelt végzésével a panaszos szülői felügyeleti jogának megszüntetése, illetve kapcsolattartástól való eltiltás tárgyában folyó eljárás jogerős befejezéséig a megállapított kapcsolattartás végrehajtását felfüggesztette. A végzés április 13-án érkezett a gyámhivatalhoz. A panaszos a végzés ellen jogorvoslati kérelmet nyújtott be. Az első fokon eljáró bíróság döntését a Somogy Megyei Bíróság 1.Pf.20.777/2004/1. számú, május 11-én jogerős végzésével helybenhagyta. 
A panaszos április 19-én ismét végrehajtást kért. Az ügyintéző tájékoztatta a Kaposvári Városi Bíróság végzéséről. A panaszos elmondta, hogy a végzést még nem kapta meg, azt nem veszi tudomásul. A rendelkezésemre bocsátott dokumentumok szerint a gyámhivatal nem tájékoztatta a megyei gyámhivatalt arról, hogy a bíróság a panaszos kapcsolattartási jogának végrehajtását felfüggesztette.
A gyámhivatal a panaszos végrehajtási kérelmét – tekintettel a bíróság végzésére – 210186-29/2004. számú, május 3-án kelt határozatával elutasította.
A megyei gyámhivatal az anyát bírsággal sújtó, majd az azt visszavonó határozat tekintetében a következő döntést hozta: az anyát 10. 000 forint pénzbírsággal sújtotta, egyúttal elrendelte a Somogy Megyei Bíróság 1. Pf.20.307/2003/9. számú ítéletének végrehajtását. (Ennek az ítéletnek a végrehajtását függesztette fel 2004. május 11-én jogerős végzésével a Somogy Megyei Bíróság) A megyei gyámhivatal a bírói felülvizsgálat lehetőségét az Áe. 72. § (1) bekezdése alapján zárta ki. Az idézet törvényhely éppen a jogorvoslat lehetőségéről ad tájékoztatást. („Az ügyfél, illetőleg a törvényes érdekeiben sérelmet szenvedett fél jogszabálysértésre hivatkozva - ha törvény ettől eltérően nem rendelkezik -, az államigazgatási ügy érdemében hozott határozat felülvizsgálatát a határozat közlésétől számított harminc napon belül keresettel kérheti a bíróságtól.”) Az Áe. 72. § (4) bekezdésének b) pontja szerint „nincs helye az államigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatának  ha a határozat jogerős bírósági határozat végrehajtását szolgálja.”
Megállapítottam, hogy – feltehetőleg információ hiányában – a megyei gyámhivatal olyan ítélet végrehajtását rendelte el, amelynek végrehajtását jogerős bírói végzés zárta ki, továbbá a jogorvoslati lehetőség kizárásánál téves jogszabályi hivatkozást alkalmazott. Ezek miatt sérült a jogállamiságból eredő jogbiztonság követelménye.
A vizsgálatom során feltárt jogsértések és az alkotmányos joggal összefüggő visszásságok jövőbeli elkerülése érdekében az Obtv. 21. § (1) bekezdésben kapott felhatalmazásom alapján kezdeményezem
I. Kaposvár Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatalának vezetőjénél:
1) Ha a határozat fellebbezését az államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvény kizárja, akkor a jövőben az ügyfelet ne csak erről, hanem az igénybe vehető egyéb jogorvoslati lehetőségről is tájékoztassa.
2) Ha a határozat ellen az ügyfél jogorvoslati kérelmet nyújtott be és a másodfokú eljárás alatt érkezik az első fokon eljáró hatósághoz olyan dokumentum, amely az eljárást érdemben befolyásolhatja, azt küldje meg a másodfokú hatóságnak.
II. A Somogy Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatalának vezetőjénél:
1) A jövőben ügyeljen arra, hogy a határozatok rendelkező részében foglaltak ne mondjanak ellent a jogszabályi hivatkozásnak.
A gyermekvédelmi törvény szerint az országgyűlési biztos feladata, hogy a gyermekek alkotmányos jogait érintő visszaéléseket kivizsgálja, orvoslásuk érdekében intézkedéseket kezdeményezzen. Az Obtv. előírásai az országgyűlési biztosnak csak arra nyújtanak lehetőséget, hogy a gyermekeknek ezt a védelmet a hatóságokkal, illetőleg az államigazgatási jogkörben eljáró egyéb szervekkel szemben érvényesítse. Vizsgálatom a hatóság mulasztását feltárta. A magánszemélyek – adott esetben a szülők gyermekeiknek esetlegesen alkotmányos jogsérelmet okozó – magatartását nem vizsgálhatom, ezért jelentésem arra vonatkozó megállapítást nem tartalmaz.

Budapest, 2004. október 27.

								Takács Albert