Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 2887/2004. sz. ügyben

Előadó: dr. Szécsi Mária
Az eljárás megindítása
A panaszos azt sérelmezte, hogy a Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem (BME) Közlekedésmérnöki Karáról az Építészmérnöki Karra való átvétel során az átvevő kar jogsértéseket követett el (nem a hatáskörrel rendelkező, nem szabályos eljárásban döntött, jogorvoslati lehetőség nem volt). A panaszos általában kérte a kar átvételi ügyekben folytatott gyakorlatának vizsgálatát, mert úgy látja, hogy rendszeresen megszegik a szabályokat. 
A panaszban ismertetett sérelem alkotmányos joggal összefüggő visszásságra utalt, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) szerint az ügyben vizsgálatot rendeltem el. A vizsgálat lefolytatására a rektort kértem fel. Az egyetemtől kapott válasz és szabályzatok alapján állapítottam meg a tényállást.

A megállapított tényállás
A BME Hallgatói Átvételi Szabályzatában foglaltakat korábban a Tanulmányi és Vizsgaszabályzat (TVSZ) tartalmazta. A karok a TVSZ–hez fűzött kiegészítéseikben fogalmazták meg saját feltételeiket. A 2002. június 24–én elfogadott egyetemi TVSZ életbelépésekor az Építészmérnöki Kar Tanulmányi Bizottsága átmeneti határozatot hozott, mely szerint a korábbi kari kiegészítések továbbra is érvényben vannak mindaddig, amíg az új szabályzat nem születik meg. Időközben, 2002 szeptemberében az egyetem megalkotta átvételi szabályzatát, majd – némi késéssel, 2004. április 24–én – a kar is a sajátját. A Kari Átvételi Szabályzat elérhető a Kar Dékáni Hivatalának és a kari Hallgatói Képviseletnek a honlapján, valamint a Dékáni Hivatalban. 
A panaszolt átvételi ügy idején, a 2003/2004. tanév első félévének végén az egyetemen akkor frissen megalakult Központi Tanulmányi Hivatal (KTH) – amely az egyetem összes, több mint tízezer hallgatójának az ügyeit intézi – munkatársait az építészmérnöki karnak az egyetemi átvételi szabályzatot kiegészítő rendelkezéseiről még nem tudták kellőképpen tájékoztatni. Ez okozhatta, hogy a panaszos ott nem kapott szóban megfelelő tájékoztatást. Az egyetem szerint a dékán–helyettesnél azonban ez már megtörtént. 
Az átvételről – a BME TVSZ–e szerint – a Kari Tanulmányi Bizottság (TB) dönt. A TVSZ tartalmazza azonban azt is, hogy a TB a hatáskörét átruházhatja a dékán–helyettesre, aki ez esetben döntéseit a hallgatói képviselet elnökének egyetértésével hozza. A Kari TB olyan általános érvényű határozatot hozott, mely szerint azokban a kérdésekben, amelyekben a szabályoknak való egyszerű megfelelősségről kell dönteni, a hatáskört a dékán–helyettesre ruházza a TB utólagos tájékoztatási kötelezettségével. A panaszolt ügyben ennek megfelelően nem volt szükség a TB eljárására, mert ilyen döntésről volt szó, arról, hogy a hallgató tanulmányi eredménye megfelelt–e a kari szabályzat előírásának. A dékán–helyettes az ezzel kapcsolatos megállapítását vezette rá döntésként a hallgató beadványára, amelyet e feljegyzéssel adtak vissza neki. A KTH túlterheltsége, még kialakulatlan munkarendje miatt nem külön határozatban közölte a panaszossal ezt a döntést, ami az egyetem közlése szerint is eljárási hiba volt. Ez volt az oka annak is, hogy nem hívták fel a hallgató figyelmét a jogorvoslati lehetőségre. A TVSZ–ből azonban a hallgató ezt tudhatta, ebben ugyanis a fellebbezési jogot rögzítették, és azt is, hogy másodfokon a dékán hoz döntést (TVSZ 2. § (8) bek.). Ezt az általános szabályt a KHT egészen bizonyosan ismerte, és erről munkatársai tájékoztatást is tudtak adni. A TVSZ egy példányát a hallgatók beiratkozáskor megkapják és az egyetem honlapján is olvasható. (A panaszos beadványában is idéz a TVSZ–ből.).
A panaszos más, átvételét kérő hallgató tapasztalatára hivatkozva beadványában kétségbe vonta a TB működését, mert az átvételi kérelmet nem az bírálta el. A panaszos úgy látta, hogy az egyetemi önkormányzat a karon „diktatúrába hajlik”. Az általam kért vizsgálat keretében a panaszt a TB soron következő ülésén megbeszélték, és a panaszosnak a TB működéséről, a hallgatói képviseletről tett kijelentéseit érthetetlennek, alaptalanul sértőnek találták.
Megkeresésemre a karon áttekintették a megelőző két félévi átjelentkezési kérelmeket. Közülük a feltételeknek meg nem felelőket az ismertetett módon az oktatási dékán–helyettes elutasította, az átvételi szabályoknak megfelelőket a TB egyetértésével elfogadta. Egy eset volt, ahol vita alakult ki a hallgató átvehetőségéről (átlagában számítási hibát véltek felfedezni). A számítást ellenőrizve megállapították, hogy a hallgató tanulmányi átlaga a szabályzatban előírt felett volt, így a TB egyhangúlag az átvétel mellett döntött.
A jogsértő eljárási gyakorlat példájaként említette a panaszos azt is, hogy a fellebbezésről nem a dékán, hanem a kari vezetői értekezlet döntött. Az egyetem tájékoztatása szerint ez esetben a dékán azt közölte az átvételt elutasító döntésben, hogy a fellebbezést a vezetői értekezleten is megtárgyalták, és ezt a véleményt is figyelembe vette a dékán döntésekor. E fórumra való utalással a dékán csupán azt kívánta jelezni, hogy a fellebbezést körültekintően megvizsgálva hozott döntést, és nem azt, hogy helyette a vezetői értekezlet döntött.
Az építész karra való átvétel érdemi kérdéséről az egyetem megkeresésemre a következő tájékoztatást adta: „Az Építészmérnöki Kar az egyetem más karaitól jelentősen eltér abban, hogy oktatásában az építész szakma művészeti jellegéből adódóan a műszaki tárgyakon kívül mintegy 50 %-ban humán, elsősorban kreatív, művészeti jellegű tárgyakat oktat. Az ezekre való alkalmasságot (a műszaki szakok egyenlő elbírálásának elvére hivatkozva napjainkra jelentősen megcsonkított módon, de) képességvizsgával és szabadkézi rajz felvételivel vizsgálja. Egyetemünk más karáról értelemszerűen csak ezen felvételi vizsgák sikeres teljesítésével lehet átkerülni, ami az elmondottak alapján véleményem szerint természetes. Súlyosan sértené az esélyegyenlőséget, ha a legmagasabb felvételi pontszámú műszaki karra, amelyen külön képességvizsgák is vannak, egyszerű bejelentkezéssel át lehetne kerülni a többi karokról, amelyekre lényegesen könnyebb bejutni.” A panaszos az átvétel feltételeit a többi karhoz képest nagyon szigorúnak tartja.

Az érintett alkotmányos jogok
A jogállamiságból fakadó tisztességes eljáráshoz való jog, a jogbiztonság követelménye (Alk. 2. § (1) bek.)
A jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § (5) bek.)
A művelődéshez való jog (Alk. 70/F. §)
A tanszabadsághoz való jog (Alk. 70/G. § (1) bek.)

A jogszabályi háttér
A felsőoktatásról szóló 1993. évi LXXX. törvény (Ftv.) 

A vizsgálat megállapításai
A felsőoktatási intézménybe való felvétel feltételeit autonómiája alapján az intézmény határozza meg felvételi szabályzatában. A vizsgált tárgykört – a hallgató más intézményből, karról való átvételét – az egyetem szabályozta úgy, hogy a karok e szabályokhoz kiegészítést tehetnek. A BME Építészmérnöki Kara ezt a kiegészítést az egyetemi újraszabályozás után késedelmesen készítette el. Átmeneti szabályként a TB a korábbi rendelkezések hatályát hosszabbította meg. E késedelemmel az intézmény a jogbiztonság alkotmányos követelményével összefüggésben visszásságot okozott. Ez végső soron a képzéssel kapcsolatban érdemi hátrányt is előidézhetett volna, mert a karon az átvételnek az általánosnál szigorúbb és sajátos követelményei voltak. A jogorvoslati rend szerint viszont 2003 végétől az egyetemi döntések ellen már bírósági jogorvoslati lehetőség is volt, és ez esetben a szabályosan újraalkotott kari kiegészítő rendelkezés hiánya akár kétségessé tehette volna a szakmailag indokolt egyetemi álláspont érvényesülését. Ez mások alkotmányos jogaival összefüggő visszásság veszélyét idézhette volna elő (a többi építészhallgatóval szemben megkülönböztetés, a diploma egyenértékűségének sérelme). Ebben az összefüggésben vizsgálva az átvétel elutasítása érdemben nem volt hibás, az átvételüket kérő hallgatóknak a művelődéshez, a tanszabadsághoz való jogukkal kapcsolatban visszásságot nem okozott. A kar dékán–helyettese nem tehetett mást, minthogy a korábbi és nagy valószínűséggel változatlanul fennmaradó szabályokat alkalmazta a kérelem elbírálásakor. Az átvételhez a képességvizsga, a szabadkézi rajzi készség vizsgálata ugyanis nem önkényes. Ezen képességek megléte előfeltétele mind az építész szak sikeres elvégzésének, mind a jövőbeli szakmagyakorlásnak.
Az átvételi kérelem elbírálása során a dékán–helyettes nem vonta el a TB hatáskörét akkor, amikor átruházott hatáskörben döntött. A hallgatói képviselet közreműködését a szabályzat rendezi.
Ami a határozat tartalmi és formai követelményeit illeti, a jogbiztonság követelményének az felel meg leginkább, ha a kérelmet elutasító döntést szabályos határozat formában adják ki. (A döntés indoka a jogorvoslati lehetőség, az átruházott hatáskörre utalás.) Az adminisztrációban előforduló szükséghelyzetben – ezt említi az egyetem válasza – elutasítás esetén kivételesen lehetséges az egyszerűsített forma is. Ez csak akkor nem jelenti a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmét, ha a visszaadott kérelemre rávezetett döntés megjelöli az indokot és a jogorvoslati jogot a TVSZ–re utalva. (Ez utóbbi a hatásköri bizonytalanságot – ki, milyen jogkörben járt el – is kizárja.) A panaszolt esetben a döntést és indokát a kérelemre rájegyzett és a döntésre jogosult által aláírt szöveg tartalmazta.
Bár a felsőoktatási intézmények döntéseikben – mint a vizsgált esetben is – gyakran nem utalnak a jogorvoslati lehetőségre, ezt nem lehet mellőzni arra való hivatkozással, hogy az a TVSZ–ben (a honlapokon is) olvasható. Erre tekintettel a gyorsaság, egyszerűség érdekében legfeljebb az mellőzhető, hogy a teljes jogorvoslati záradékot közöljék, de a TVSZ–nek a jogorvoslatra vonatkozó konkrét rendelkezését a határozatban meg kell említeni. A jogorvoslati lehetőség rendkívül fontos garanciája a hallgatói jogoknak. A jogorvoslat elmulasztása kizárja a hallgató bármiféle igényérvényesítését, ez pedig az alkotmányos jog súlyos sérelmét jelenti.
A késedelmes kari kiegészítő szabályozás és a KTH megalakulása (a kari tanulmányi hivatalok összevonása) miatt kialakult információs hibák a jogbiztonságot érintő visszásság közvetlen veszélyét idézték elő. Azt, hogy a dékán–helyettesnél lezajlott beszélgetésen pontosan mi hangzott el, tényszerűen nem tudtam megállapítani, mert nincs módom, sem lehetőségem bizonyítást lefolytatni. (A dékán–helyettes szerint ő pontos felvilágosítást adott a panaszosnak.)
Az átvételi ügyeknek a megkeresésemre elvégzett felülvizsgálata azt mutatta, hogy azokat a karon a szabályoknak megfelelően intézik, a hallgatók alkotmányos jogai ezzel összefüggésben nem sérülnek. A TB működik, a hatáskörébe tartozó ügyekben dönt.
A panaszos azt is kérte, hogy az egyetemet kötelezzem új eljárásra az átvétel ügyében valamennyi érintett hallgató esetén. Az Obtv. szerint kötelező döntést az intézményekre akkor sem hozhatnék, ha az alkotmányos joggal összefüggő visszásságot megállapítanám. Csak arra lenne lehetőségem, hogy kezdeményezzem a jogsértés, a visszásság megszüntetését. Panaszt nem tevő hallgatókra a kezdeményezés csak akkor vonatkozhatna, ha az új eljárást ők maguk is kérnék.

Összegezve
Az építészmérnöki karra való panaszolt átvételi ügyben érdemi jogsértés nem történt, a hallgató művelődéshez és a tanszabadsághoz való joga nem sérült. Hasonlóképpen nem állapítottam meg alkotmányos joggal összefüggő visszásságot általában sem ezen ügyek intézésével kapcsolatban. Ugyanakkor a jogbiztonság követelményével összefüggésben visszásságot okozott, hogy a karon az átvétel szabályait az előírt ideig, 2002. december 31–ig nem alkották meg újra, továbbá hogy a hallgatót jogairól nem tájékoztatták a kellő formában és pontossággal. A hatásköri szabályt a kar nem sértette meg.

Kezdeményezés
Felkérem az egyetem rektorát, a jövőben fordítson kiemelt figyelmet arra, hogy a kari szabályok az előírt határidőben elkészüljenek, továbbá hogy a hallgatók megfelelő tájékoztatása érdekében a KTH az esetleges problémákról is kapjon tájékoztatást a karoktól. A hallgatói jogviszonyt érintő döntéseket pedig határozati formában hozzák meg, a jogorvoslati lehetőség közlésével.
Kérem az egyetem rektorát, hogy kezdeményezésemmel kapcsolatos állásfoglalását az Obtv. 21. § (2) bekezdése szerint 30 napon belül szíveskedjék közölni.

Budapest, 2005. február 22.

Takács Albert sk.