Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 2593/2004. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Hajas Barnabás
Az eljárás megindulása
A panaszos elektronikus úton előterjesztett beadványában gépkocsi biztonságos vásárlásával kapcsolatban sérelmezte, hogy az APEH, a bírósági végrehajtók „opciót” jegyeztetnek be az okmányiroda nyilvántartási rendszerébe oly módon, hogy azt a gépkocsi okmányaiban nem szerepeltetik, a tulajdonjogot igazoló törzskönyvet nem vonják be. Gyakran az eladó sem tud a szóban forgó „teher” bejegyzéséről, ha mégis, nem áll érdekében arról tájékoztatni a vevőt. A panaszos szerint ezzel teljesen kiszolgáltatott helyzetbe kerül a vásárló, mivel „csak az átírást végző okmányirodában tudatják vele, hogy a gépkocsi tulajdonjogát nem szerezheti meg opcióterhelés miatt.” Másik sérelme az volt, hogy a hitelre vásárolt gépkocsik esetében a hitelező bank a hitel visszafizetéséről csak a tulajdonost értesíti, a nyilvántartó hatóságot nem. Ennek következtében a jóhiszemű vásárló nem tudja a gépkocsit nevére átíratni. Beadványában kifejtette azt is, hogy az említettek megelőzése érdekében az állampolgárok illegális úton szerzik be a vásárláshoz szükséges információkat. 
A beadvány alapján felmerült a tulajdonhoz való joggal (Alkotmány 13. § (1) bekezdés), valamint a jogállamiság elvével (Alkotmány 2. § (1) bekezdés) összefüggő visszásság gyanúja, ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el. A panasznak a személyes adatok védelmével összefüggő részét nem vizsgáltam, azt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 19. § (3) bekezdésében foglalt kötelezettségemnek eleget téve, az adatvédelmi biztoshoz áttettem. Vizsgálatom során felhasználtam az adatvédelmi biztos ügyben kialakított álláspontját, valamint a Belügyminisztérium Központi Adatfeldolgozó, Nyilvántartó és Választási Hivatal vezetőjének (a továbbiakban: Hivatal) az adatvédelmi biztos megkeresésére adott válaszát is.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosával 2004 áprilisában közösen véleményeztem a közúti közlekedési igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról szóló 35/2000. (XI.30.) BM rendelet (a továbbiakban: R.) módosítására készült BM rendelet tervezetét. Abban felhívtuk a Belügyminisztérium figyelmét arra, hogy „már a korábban hivatalban volt országgyűlési biztosok is számtalan, gépjárművek tulajdonjogának megszerzésével összefüggő panaszt vizsgáltak. Jelenleg is van folyamatban erre vonatkozó beadvány vizsgálata. Tapasztalataink szerint a gépjárművek tulajdonjogának megszerzésére vonatkozó szabályok – a mindenkori kormányzati törekvések ellenére – nem nyújtanak minden esetben megfelelő biztonságot. Véleményünk szerint a jogállamiság elvével összefüggő visszásság jövőbeni elkerülése (a jogrendszer koherenciájának megvalósítása) miatt is elengedhetetlen, hogy az egyes különös igazgatási szabályok a magasabb szintű jogszabályokkal – ez esetben pl. a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvénnyel (a továbbiakban: Ptk.) – összhangba kerüljenek. Meg kell jegyeznünk azonban azt is, hogy más alkotmányos jogok (így a tulajdonhoz való jog, az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége stb.) érvényesülése érdekében nem kizárólag az alacsonyabb szintű jogszabály ilyen módosításával szüntethető meg a jogszabályok kollíziója. Ezekre az előterjesztés nem tér ki. Ezért – figyelemmel arra is, hogy Magyarországnak e tekintetben nincs jogharmonizációs kötelezettsége -, az erre vonatkozó módosítás előtt javasoljuk a kérdés – állampolgári jogok és kötelességek érvényesülésére is kiterjedő – további elemzését, valamint a szabályozás várható hatásának és a végrehajtás feltételeinek alapos vizsgálatát is.”

Az érintett alkotmányos jogok
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

A vizsgálat megállapításai
Figyelemmel arra, hogy a panaszos nem konkrét hatósági eljárást sérelmezett, a gépjárművek tulajdonjogának megszerzésével kapcsolatos kérdéseket általánosságban tekintettem át. 

I.
A közúti közlekedési nyilvántartásról szóló 1999. évi LXXXIV. törvény (a továbbiakban: Kknyt.) 9. § (2) bekezdés c) pontja értelmében a járműnyilvántartás a külön jogszabályban meghatározottak szerint tartalmazza a jármű forgalmazásának korlátozására vonatkozó adatokat. A Kknyt. még utalás szintjén sem állapítja meg azonban, hogy milyen szintű jogszabályokban meghatározottak szerint tartalmazza a nyilvántartás a jármű forgalmazásának korlátozására vonatkozó adatokat. Ezen kívül is a Kknyt. számos helyen utal „a külön jogszabály”-okra, de nem határozza meg azok szintjét. Az Alkotmány 8. § (2) bekezdése értelmében „a Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.” Ezeket figyelmen kívül hagyja a Kknyt. akkor, amikor nem határozza meg a szóban forgó külön jogszabályok szintjét, ezzel a tulajdonhoz való joggal, valamint a jogállamiság elvével összefüggő visszásság közvetlen veszélyét okozhatja. Így ugyanis bármilyen szintű jogszabály, és nem csak törvény rendelkezése alapján – végeredményét tekintve – alapvető jogok korlátozására kerülhet sor.

II.
Ezt követően – mivel a beadvány külön kiemelte – a gépjárművekre vezetett végrehajtás szabályait tekintettem át. A bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény (a továbbiakban: Vht.) 103. §-a úgy rendelkezik, hogy
„103. § (1) Gépjármű lefoglalása esetén a végrehajtó köteles a forgalmi engedélyt és a gépjármű törzskönyvét is lefoglalni. Ha ez bármilyen okból nem lehetséges, a forgalmi engedély, illetve a törzskönyv lefoglalásának meghiúsulását és ennek okát a foglalási jegyzőkönyvben fel kell tüntetni. (2) A végrehajtó a foglalási jegyzőkönyv másolatát, valamint a lefoglalt forgalmi engedélyt és törzskönyvet megküldi a gépjárművet nyilvántartó hatóságnak. Ha a forgalmi engedély vagy a törzskönyv lefoglalása meghiúsult, a végrehajtó a foglalási jegyzőkönyv másolatának megküldésével egyidejűleg felhívja a közlekedési igazgatási hatóságot, hogy a gépjárművet vonja ki a forgalomból, a hatóság köteles e felhívásnak haladéktalanul eleget tenni. (3) A végrehajtó a gépjárművet a gépjárművek nyilvántartásában szereplő adatok alapján is lefoglalhatja, ha az adós a gépjármű tulajdonosaként van a nyilvántartásba bejegyezve; a közlekedési igazgatási hatóság a végrehajtó megkeresése alapján ilyenkor is a (2) bekezdés szerint jár el. (4) A gépjármű értékesítése vagy átvétele után az új tulajdonos kérelmére az értékesítésről, átvételről készült jegyzőkönyv alapján a külön jogszabály szerint erre hatáskörrel rendelkező szerv látja el a gépjárművet a forgalomban való részvételhez szükséges jelzésekkel és okmányokkal. (5) A természetes személy adós foglalkozásának gyakorlásához nélkülözhetetlen gépjármű lefoglalásakor – a zár alá vétel alkalmazásának kivételével – csak a törzskönyvet kell lefoglalni és a foglalási jegyzőkönyv másolatával együtt megküldeni a gépjárművet nyilvántartó hatóságnak; az adós a gépjármű értékesítéséig – a zár alá vétel esetét kivéve – a gépjárművet használhatja. Ha az adós a végrehajtási eljárás tartama alatt a foglalkozásával felhagyott, vagy a foglalkozás végzéséhez szükséges engedélyét visszavonták, az (1)-(4) bekezdés szerint kell eljárni. (6) Ha az (5) bekezdésben említett gépjármű becsértéke nem éri el az igazságügy-miniszternek a pénzügyminiszterrel egyetértésben kiadott rendeletében foglalt összeget, a gépjármű mentes a végrehajtás alól.”
A Vht. ismertetett szabályai tehát kellően, részletekbe menően kidolgozottak. Amennyiben a végrehajtó az előbb ismertetett szabályok szerint jár el, nem fordulhat elő, hogy a gépjármű vevője csak az okmányirodában szembesüljön a foglalás tényével. A végrehajtó ugyanis a forgalmi engedélyt és a törzskönyvet is lefoglalja, vagy kezdeményezi a gépjármű kivonását a forgalomból. Előbbi esetben a két okmány hiánya, utóbbi esetben pedig a forgalomból kivonás ténye kell, hogy – még ügyletkötés előtt – felkeltse a vevő gyanakvását. Ezen kívül a Ptk. 4. §-a értelmében a polgári jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése során a felek a jóhiszeműség és a tisztesség követelményeinek megfelelően, kölcsönösen együttműködve kötelesek eljárni. Ha a Ptk. szigorúbb követelményt nem támaszt, a polgári jogi viszonyokban úgy kell eljárni, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható. Saját felróható magatartására előnyök szerzése végett senki sem hivatkozhat. Aki maga sem úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható, a másik fél felróható magatartására nem hivatkozhat.
Álláspontom szerint, ha az ügyletkötés bármely körülménye (pl. az eladó nem tudja a törzskönyvet bemutatni, vagy a gépjárművet kivonták a forgalomból, de az erről rendelkező határozatot az eladó nem mutatja be stb.) alapján a gépjármű vevőjében valamilyen kétely ébred, és ennek ellenére megvásárolja azt, a vevő nem az adott helyzetben elvárható módon jár el.
Az utóbbi időben több – többnyire hatáskörömbe nem tartozó – esetben tapasztaltam, hogy a kellő körültekintés, a kellő gondosság elmulasztása miatt jelentős kár érte az állampolgárokat. Korunk társadalmi-, gazdasági viszonyaiban gyakorivá váltak a nagy értékű jogügyletek, azonban ezek megkötését sokszor – sajnálatos módon – a legalapvetőbb gondosság sem előzi meg. A jogügyletek valamennyi szereplőjének elemi érdeke lenne pedig, hogy az ügyletkötés során legalább az adott helyzetben elvárható gondossággal járjanak el.
Az előbbiekre tekintettel a végrehajtók szóban forgó tevékenységével kapcsolatban alkotmányos joggal összefüggő visszásságot, illetve annak közvetlen veszélyét nem tapasztaltam. A panaszos által érzékelt probléma gyökere az állampolgároknak az ügyeik intézése során tanúsított közömbösségben keresendő.

III.
Mint azt a jelentésem I. pontjában már említettem, a Kknyt. 9. § (2) bekezdés c) pontja értelmében a járműnyilvántartás tartalmazza a forgalmazási korlátozásokra vonatkozó adatokat. Ezek bejegyzésére a pénzügyi intézmény kérelmére kerül sor. (Ezt az ügyfél kérelmére abban az esetben jegyzik be, ha a tulajdonjog megszerzését igazoló okirat mellé csatolja a pénzügyi intézmény erre irányuló kérelmét is.) Vételi jog, terhelési és elidegenítési tilalom fenntartása esetén a pénzügyi intézmény előzetes rendelkezése alapján a törzskönyvet a tulajdonos nevére állítják ki, és azt a pénzügyi intézmény részére küldik meg. A közúti közlekedési igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról szóló 35/2000. (XI. 30.) BM rendelet (a továbbiakban: R.) 74. § (4) bekezdése szerint a jármű tulajdonjogát érintő korlátozás (elidegenítési, terhelési tilalom stb.) esetén a törzskönyv kizárólag a korlátozás jogosítottja részére adható ki. A 94. § (3) bekezdése értelmében törzskönyvvel jogszerűen rendelkező ügyfélnek kell tekinteni a pénzintézeteket, gépjármű-kereskedőket, lízingcégeket, zálogjogosultat, vagy más olyan természetes vagy jogi személyt, akiknél a törzskönyvet a jármű tulajdonosa pénzügyi követelés fejében letétbe helyezte, ha ez a rendelkezési jogot megalapozó okiratból kiderül.
Ettől az esettől különbözik, amikor a gépjármű tulajdonosa a lízingcég, és a köznyelvben „vevő”-nek nevezett lízingbevevő csupán üzembentartója a gépjárműnek. Ilyenkor a tulajdonjog bejegyzésére csak a futamidő végén, a konkrét szerződésben foglaltak szerinti maradványérték megfizetését követően, az ügyfél kérelmére kerülhet sor.
Mindkét említett esetben előfordulhat, hogy a vevő maradéktalanul teljesítette fizetési kötelezettségét, azonban a gépjárművet ő nem tudja értékesíteni. Az első esetben az akadályt az jelenti, hogy a járműnyilvántartásban még szerepel valamilyen forgalmazási korlátozás, a második esetben pedig az, hogy a tulajdonjog megszerzésének ténye nem került a járműnyilvántartásban rögzítésre. Ki kell emelni, hogy a forgalmazási korlátozásra vonatkozó záradék hatálya lezárásának (a köznyelvben törlésének) feltétele, hogy az ügyfél a tartozás kiegyenlítését követően a részére a pénzügyi intézmény által kiállított igazolás és a rendelkezésére bocsátott törzskönyv birtokában azt a Hivataltól kérje. A pénzügyi intézményt a Hivatallal szemben a hatályos szabályok szerint bejelentési kötelezettség nem terheli. Ennek megfelelően nem zárható ki a panaszos által leírt olyan eset, hogy a vevő az okmányirodában szembesül a forgalmazási korlátozás tényével. (Ismét megjegyzem, hogy ilyen eset az adott helyzetben általában elvárható gondosságot tanúsító, jogügyleteit, pénzügyeit körültekintően intéző személlyel nem fordulhatna elő…)
Figyelemmel a forgalmi (tulajdoni) viszonyok rendjéhez, továbbá a járműnyilvántartás adatainak közhitelességéhez fűződő érdek jelentősségére megállapítottam, hogy – a jogi szabályozás hiányosságára vezethető okból – a tulajdonhoz való joggal és a jogállamiság elvével összefüggő visszásság közvetlen veszélyét okozhatja, hogy a forgalmazási korlátozások jogosultjainak a korlátozás alapjául szolgáló követelés megszűnése (teljesítése) után nem kell e tényt a Hivatalnak bejelenteniük.

IV.
A R. 71. § (1) bekezdése szerint a jármű tulajdonjogát igazoló okirat a törzskönyv. Egy járműhöz egy időben csak egy érvényes törzskönyv tartozhat. A közlekedési igazgatási hatóság a jármű első forgalomba helyezése során annak, aki a jármű tulajdonjogát igazolja, törzskönyvet ad ki. A R. 76. § (1) bekezdése értelmében a törzskönyv kiadásáig a jármű tulajdonjogát a jármű kereskedelmi értékesítéséről szóló – a jármű azonosító adatait tartalmazó – számla, a harmadik országból behozott – a magáncélra ideiglenesen behozott járművek kivételével – külföldön már forgalomba helyezett használt járműveknél az illetékes külföldi hatóság által a forgalomba helyezéskor kiadott eredeti vagy hitelesített okmányok, az árverési jegyzőkönyv, a gyártó számlája, a jogerős bírói határozat, a hagyatékátadó végzés, az ajándékozást igazoló okirat, az adásvételi szerződés, a fődarabok megvásárlásáról szóló számlák és az összeépítési engedély, illetve a járműkísérő lap igazolja. 
Az előbbiek értelmében a gépjármű tulajdonjogának az átruházásához az erre irányuló szerződésen vagy más jogcímen felül a tulajdonosváltozásnak a járműnyilvántartásba való bejegyzése – szemben az ingatlanokra vonatkozó szabályokkal – nem szükséges, vagyis a bejegyzés nem jogot keletkeztető (konstitutív), hanem a megszerzett jogot regisztráló, ún. deklaratív hatású. Ebből az is következik, hogy előfordulhat – bár a Kknyt. 33. § (1) bekezdése értelmében 15 napon belül az érintetteknek kötelessége – hogy sorozatos gépjármű-átruházások nem kerülnek a nyilvántartásban rögzítésre. Sajnálatos módon a Kknyt. 33. § (4) bekezdésében foglalt szankció (a gépjármű forgalomból történő kivonása) bevezetése sem szüntette meg teljesen e jelenséget. Ez pedig a tulajdoni viszonyok biztonságával és a nyilvántartás közhitelességéhez fűződő érdekkel összeegyeztethetetlen. Erre tekintettel megállapítottam, hogy a Kknyt. ezen szabályozása – ugyancsak hiányosságára visszavezethető okból – a tulajdonhoz való joggal és a jogállamiság elvével összefüggő visszásság közvetlen veszélyét okozza.

V.
A Kknyt. 21. § a) pontja értelmében a nyilvántartásból adatot igényelhet magánszemély, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet (a továbbiakban: kérelmező) jogának vagy jogos érdekének érvényesítése érdekében. A Hivatal szerint jog vagy jogos érdek érvényesítése érdekében történő adatigénylés elbírálása során megfelelő igazolásnak fogadják el „különösen a jogát, jogos érdekét hitelt érdemlően igazoló okiratot, okmányt, polgári, büntető eljárások ügyszámát, a cégkivonatot, az aláírási címpéldányt”. A Kknyt. azonban még utalás szintjén sem határozza meg a jog, jogos érdek fogalmát, és nem rendelkezik arról sem, hogy azt igazolni kell-e, vagy éppen elegendő azt valószínűsíteni. A kialakult gyakorlat jogbizonytalanságot okoz, a Kknyt. szabályozásának nem egyértelmű rendelkezése pedig, mivel nem felel meg a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény 18. §-ában foglalt normavilágosság követelményének alkalmas arra, hogy a jogállamiság elvével összefüggő visszásságot okozzon. 

Intézkedéseim
Az Obtv. 25. §-a alapján javaslom a belügyminiszternek, a gazdasági és közlekedési miniszternek, hogy a járműnyilvántartás közhitelességének maradéktalan biztosítása érdekében tekintsék át a vonatkozó szabályozást, és kezdeményezzék az Országgyűlésnél
a)	a forgalmazási korlátozás jogosultjainak bejelentési kötelezettségére vonatkozó szabályok kiegészítését, pontosítását,
b)	a járműnyilvántartásban nem rögzített (oda határidőben be nem jelentett) adatváltozások átvezetése kérdésének rendezését,
c)	a jog, jogos érdek fogalma pontos tartalmának meghatározását, továbbá annak igazolására/valószínűsítésére vonatkozó alapvető szabályok megállapítását.

Budapest, 2005. november 23.

Takács Albert sk.