Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 2255/2004. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Kunné dr. Simonyi Anna
Az eljárás megindulása
A panaszos beadványában előadta, hogy lakásának közelében évtizedek óta egy szövetkezet „- szinte változatlan technikai feltételek mellett - gyógyszeralapanyagok és más vegyipari termékek gyártásával foglalkozik”. A tevékenység során rendszeresen (nem folyamatosan) különböző vegyi anyagok kerülnek a levegőbe, emellett egyes gépek jelentős zajkibocsátással dolgoznak. A környéken lakók számtalan esetben fordultak az illetékes hatóságokhoz (környezetvédelmi hatósághoz, ÁNTSZ-hez, helyi önkormányzathoz), de érdemi előrelépést nem sikerült elérni annak ellenére, hogy az utóbbi időben némileg csökkent a kibocsátás, de az nem szűnt meg. „A szövetkezet ’problémáját’ jól ismeri a XI. kerületi önkormányzat is, mely több alkalommal döntött a cég tevékenységének megszüntetéséről, azonban az elvi kinyilatkozások mellett jogi eszközzel nem rendelkezett ennek végrehajtására.” A panaszos szerint a telepengedélyezési eljárásról szóló jogszabály alapvető célja, hogy az ipari üzemek szomszédságában élők érdekében szükség esetén a zavaró üzemek működését korlátozzák illetőleg megszűntessék a hatóságok. A jegyző ezt az eljárást megindította, majd a környezetvédelmi hatóság felülvizsgálatra kötelezte a szövetkezetet, amely ellen az fellebbezett, és annak eredményeképpen a 2003-ban indult eljárás alapján csak 2004. decemberében kellett a felülvizsgálati dokumentációt benyújtani. A panaszos szerint a környezetszennyező tevékenység folytatásának biztosítása az egészséges környezethez való jogát csorbítja.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot rendeltem el, mert a panaszban foglaltak a jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos elvének érvényesülésével, a tulajdonhoz, valamint a jogorvoslathoz fűződő, továbbá az egészséges környezethez való alkotmányos joggal összefüggő visszásság gyanújára engedtek következtetni. Eljárásom során tájékoztatást kértem a XI. kerületi Önkormányzat jegyzőjétől. A Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi Felügyelőség igazgatójától a tájékoztatáson túlmenően a vonatkozó iratok megküldését is kértem. Figyelemmel arra, hogy nem kaptam választ, kérésemet megismételtem, és konkrét kérdéseket is feltettem a felügyelőség igazgatójának. Így többek között
- a Finomvegyszer Szövetkezet milyen engedély alapján működik jelenleg;
- a telephely az iratokban fellelhető tulajdoni lap szerint több jogi- és magánszemély tulajdonában van, ők milyen módon vettek, illetőleg vesznek részt az egységes környezethasználati engedélyezési eljárásban (az iratok tanúsága szerint ugyanis a közbenső intézkedésekről, így a kötelezéseket tartalmazó határozatokból a társtulajdonosok egyetlen esetben sem kaptak);
- az ingatlanon más vegyipari tevékenységet folytató szervezet is található, annak tevékenységét vizsgálja-e a hatóság, illetőleg merült-e fel arra adat, hogy a panaszban foglaltakat (zavaró tevékenység, bűz és zajhatás) ez a szervezet okozhatja;
- mikorra várható a környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény (Kvtv.) 93. §-ban előírt közmeghallgatás, illetőleg a panaszos milyen módon értesülhet arról;
- a jelenleg folyamatban lévő, és általában az egységes környezethasználati engedélyezési eljárásban hogyan veszi figyelembe a felügyelőség az egy ingatlanon megvalósuló környezetet terhelő kibocsátások - együttes, esetlegesen egymást erősítő (vagy gyengítő) – hatásait, történik-e ezért esetleg párhuzamosan eljárás két, vagy több kibocsátó esetében.
Figyelemmel arra, hogy az iratok tanúsága szerint a telephely intézményi terület, arról is kértem tájékoztatást, hogy ez a körülmény befolyásolja-e a hatóság döntését, illetőleg a XI. kerületi önkormányzat jegyzőjének szakhatósági nyilatkozatát nem kívánja -e felülvizsgáltatni a Kvtv-ben is rögzített megelőzés elvére tekintettel. Az elmúlt évben nem kaptam arról értesítést, hogy az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás befejeződött, ezért ismételten megkerestem (2006. március, április) a felügyelőséget az ügy állásával kapcsolatban. 
A panaszos csatolta a Szövetkezet telephelyét érintő kerületi szabályozási terv (szöveges) részletét, valamint olyan tájékoztatásokat, amelyekből kitűnik, hogy az önkormányzat keresi a lehetőségeket a probléma megoldására, a „változtatás érdekében”. A felügyelőség igazgatója által megküldött, a  folyamatban lévő egységes környezethasználati engedélyezési eljárás irataiban fellelhető volt a XI. kerületi jegyző mint első fokú építésügyi hatóság szakhatósági nyilatkozata, miszerint feltétel nélkül hozzájárul a környezetvédelmi engedély kiadásához. Fentiekre, valamint arra tekintettel, hogy a kérdéses telephely jelenleg intézményi terület, és az Önkormányzat alpolgármestere 2001-ben arról értesítette a panaszost, hogy változtatni akarnak a kialakult állapoton, megkerestem a jegyzőt arra vonatkozóan, mi volt az oka a kikötések nélküli hozzájárulásának, illetőleg, hogy nem kívánja-e azt - legalább időbeni korlátozással - módosítani.

Megállapított tényállás
A rendelkezésemre álló iratokból megállapítható, hogy 1996. óta rendszeresen érkeztek bejelentések a felügyelőséghez, amely hatóság a szövetkezetet környezetvédelmi hatásvizsgálatra, majd teljes körű környezetvédelmi felülvizsgálatra és környezeti havária terv elkészítésére kötelezte. A szövetkezet nem tett eleget a kötelezettségnek, ezért végrehajtási, valamint a veszélyes hulladékok nem megfelelő tárolása miatt veszélyes hulladék bírságot szabott ki vele szemben a hatóság. A veszélyes hulladék szabálytalan kezelése miatt meghatározott tevékenység elvégzésére is kötelezte, majd újabb lakossági bejelentés alapján megállapította, hogy a vizsgálat idején gyártott termékek nem azonosak a felügyelőség által ismertekkel, ezért megtette a szükséges intézkedéseket.
A telepről származó bűz miatt számtalan bejelentés érkezett a különböző hatóságokhoz, amelynek csak egy része érintette a levegő, mint környezeti elemmel összefüggő vizsgálatokat. Az iratok szerint elsősorban a telep szennyvízkibocsátásával kapcsolatban merültek fel a kifogások (általában meghaladták a szennyező anyag kibocsátások a megengedett határértékeket), amelyek eredménye volt a kellemetlen bűzhatás is. A Fővárosi Csatornázási Művek jelzésére rendszeresen kellett ellenőrizni a különböző kibocsátásokat, és a megengedettnél nagyobb értékek miatt több esetben fizetett a szövetkezet csatornabírságot.
A felügyelőség igazgatójának válaszából kitűnik, hogy a panaszolt szövetkezet az 1996-ban kelt, a környezetvédelmi hatásvizsgálatra, majd teljes körű környezetvédelmi felülvizsgálatra kötelező határozat alapján a felülvizsgálat tervdokumentációját elkészítette 1999-ben, azonban hiányosan. Ezért a felügyelőség 2000-ben hiánypótlásra szólította fel a kötelezettet. Jogszabály módosítás miatt a megindított eljárást a hatóság megszüntette és a 2001. október 30-án hatályba lépett, az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás részletes szabályairól szóló 193/2001. (X. 19.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) 6. § (1) bekezdése alapján, mely szerint a felügyelőség az e rendelet hatálya alá tartozó, meglévő tevékenység esetén a környezethasználót az egységes környezethasználati engedély megszerzése érdekében teljes körű környezetvédelmi felülvizsgálat elvégzésére kötelezi - teljes körű környezetvédelmi felülvizsgálatra kötelezte a szövetkezetet azzal, hogy a felülvizsgálati tervdokumentáció benyújtási határidejét 2003. június 30.-ában állapította meg. A kötelezett fellebbezését a másodfokú környezetvédelmi hatóság elutasította, de tekintettel az időmúlásra, a teljesítési határidőt fél évvel meghosszabbította. A felügyelőség arról tájékoztatott, hogy a szövetkezet a határozatban megállapított határidőn belül benyújtotta az egységes környezethasználati engedély iránti kérelmét, amelynek elbírálása folyamatban van. 
A felügyelőség igazgatója válaszában utalt arra, hogy „a Szövetkezet telephelyének elhelyezkedése kifejezetten kedvezőtlen, a gyár lakóépületekkel határolt, imissziós szempontból hátrányos”. Ezért arról is kértem tájékoztatást, ilyen esetben milyen lehetősége van a környezetvédelmi hatóságnak a kedvezőtlen adottságú, illetőleg kedvezőtlen telepítésű környezetet terhelő ipari létesítmények megszűntetése, illetőleg az adott helyről történő „áttelepítése” érdekében. Az eltelt időre tekintettel ismételten megkerestem a felügyelőséget, ahonnan azt a tájékoztatást kaptam, hogy az eljárás jelenleg is folyamatban van.
A jegyző a válaszában arról értesített, hogy a szövetkezet egységes környezethasználati engedély iránti kérelméhez adott hozzájáruló nyilatkozatát a megkeresésemet és a hozzájáruló nyilatkozattal összefüggően feltett kérdéseimet követően felülvizsgálta, és - figyelembe véve az önkormányzat képviselő-testületének döntését, miszerint „a területen ma működő ipari jellegű tevékenységeket fokozatosan meg kell szűntetni” - a (…) Szövetkezet környezethasználati engedélyéhez építéshatósági szempontból nem járult hozzá. A jegyző arról is tájékoztatott, hogy feltehetően adminisztrációs hiba miatt ment ki a hozzájáruló nyilatkozat.

Érintett alkotmányos jogok:
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13.§ (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban  a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.
18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül. (2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.

Alkalmazott jogszabályok
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
1995. évi LIII. törvény a környezet védelmének általános szabályairól (Kvtv.)
193/2001. (X. 19.) Korm. rendelet az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás részletes szabályairól
314/2005. (XII. 25.) Korm. rendelet a környezeti hatásvizsgálati és az egységes környezethasználati engedélyezési eljárásról
1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)

A vizsgálat megállapításai
A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítható, hogy a környezetvédelmi hatóság többszörösen túllépve a Kvtv-ben számára biztosított 90 napos ügyintézési határidőt, sem az 1996-ban megindult eljárásban, sem a Korm. rendelet 6. §-a alapján indított egységes környezethasználati engedélyezési eljárásban nem hozott érdemi döntést. 
Bár nem hagyható figyelmen kívül, hogy a kifogásolt tevékenységet végző szövetkezet évtizedekkel korábban kezdte meg működését, mint ahogy a panaszos lakóhelye felépült volna, valamint, hogy a telephely és a lakóépületek között a Főváros egyik kiemelten széles és forgalmas közútja húzódik, a helyi önkormányzat képviselő-testülete feltehetően éppen a környezet állapotának javítása érdekében sorolta át másik építési övezetbe a telephelyet is magában foglaló területet. Fenti körülményt figyelembe véve is hangsúlyosan emelném ki, hogy mindaddig, amíg a környezetvédelmi hatóságok nem teszik meg azokat a szükséges intézkedéseket, amelyeket a jogszabályok, elsősorban a Kvtv. írnak elő számukra, nem felelnek meg céljuknak, a környezet védelmének érvényre juttatásának. Jelen esetben pedig nem kétséges, hogy a kifogásolt tevékenységet végző szövetkezet, legalábbis 1996-tól rendszeresen túllépte a különböző határértékeket, elsősorban szennyvízcsatornába juttatott veszélyes anyagokat, amelyek miatt minden esetben csatorna bírságot ki szabtak ki vele szemben. 
Mint azt az OBH 5539/2004. számú ügyben is kiemeltem, a Kvtv. a környezet megőrzését, az ember és környezete harmonikus kapcsolatának kialakítását, környezeti elemeinek és folyamatainak védelmét, s egyben a környezetet megőrző fejlődés biztosítását mondja ki. Alapelvi igénnyel deklarálja a törvény a megelőzés elvét, a környezet terhelésének és szennyezésének csökkentését, a károsodott környezet helyreállításának szükségességét, az emberi egészség védelmét, a természeti erőforrásokkal való takarékos és környezetkímélő gazdálkodás kötelezettségét. A környezeti elemek hosszú távú hasznosíthatóságának megóvása, az erőforrások megújuló képességének megőrzése, a természetes környezeti folyamatok zavartalan működése érdekében meghatározza azon feltételeket, amelyek megvalósításának segítségével az alapvető célok elérhetővé válnak.
A felügyelőség igazgatója felhívta válaszában a figyelmemet, a Korm. rendelet 14. § (3) bekezdése értelmében a meglévő létesítményeknek legkésőbb 2007. október 31-ig kell az egységes környezethasználati engedélyben foglaltakat teljesíteniük. A felügyelőségnek „ezen határidőt követően van lehetősége alkalmazni a 13. §-ban szereplő jogkövetkezményeket, azaz, korlátozni, felfüggeszteni, vagy megtiltani az engedély nélkül folytatott tevékenység gyakorlását, és emellett kiszabni a 100 ezer forint/nap bírságot”. [A jelen ügyre az időközben (2006. január 1-jén) hatályba lépett a környezeti hatásvizsgálati és az egységes környezethasználati engedélyezési eljárásról szóló 314/2005. (XII. 25.) Korm. rendelet értelmében még a kormányrendelet előírásait kell alkalmazni.] A jogszabály által biztosított átmeneti idő nem jelenti azt, hogy a hatóságnak és a tevékenységet végzőnek nem kell mindent megtennie a szabályos működés megvalósításáért, továbbá, ismerve az önkormányzat álláspontját, a más telephely kialakításához szükséges előkészületeket. Erre ösztönözné a tevékenység végzőt a környezetvédelmi hatóság, amennyiben meghozná (a nemleges szakhatósági állásfoglalás ismeretében ennek tartalma előrevetíthető) döntését.
A környezet- és természetvédelemmel találkozók, foglalkozók, de leginkább a környezetvédelmi hatóságok előtt ismeretes az Alkotmánybíróság 28/1994. (V. 20.) AB határozata, amelyben kifejtette, hogy „a környezetvédelemhez való jog érvényesülésében nem lehet a gazdasági és társadalmi körülményektől függő olyan minőségi és mennyiségi hullámzást megengedni, mint a szociális és kulturális jogokéban, ahol a körülmények megkívánta megszorítások később orvosolhatók. E sajátosságok miatt a környezethez való jog védelmének eszközei között a megelőzésnek elsőbbsége van, hiszen a visszafordíthatatlan károk utólagos szankcionálása nem tudja helyreállítani az eredeti állapotot.” 
A környezethasználatot úgy kell megszervezni és végezni, hogy a legkisebb mértékű környezetterhelést és igénybevételt idézze elő, megelőzze a környezetszennyezést és kizárja a környezetkárosítást. A környezethasználatot az elővigyázatosság elvének figyelembevételével, a környezeti elemek kíméletével, takarékos használatával kell végezni. A megelőzés az ismert és várható hatások elleni előzetes fellépést igényli, míg az elővigyázatosság arra figyelmeztet, hogy kellő körültekintéssel elkerülhetőek a nem várt következmények is. A környezetjog e két alapelve, továbbá az egészséges környezethez való alkotmányos jog érvényesülése körültekintő, alapos engedélyezési folyamatot igényel. A Kvtv. 10. § (1) bekezdése értelmében az állami szervek, a helyi önkormányzatok, a természetes személyek és szervezeteik, a gazdálkodást végző szervezetek és mindezek érdekvédelmi szervezetei, valamint más intézmények együttműködni kötelesek a környezet védelmében. Az együttműködési jog és kötelezettség kiterjed a környezetvédelmi feladatok megoldásának minden szakaszára. Az országgyűlési biztosok ezért a vizsgált ügyekben egyszer sem állapították meg a mulasztást akkor, amikor a hatóságok az érdemi döntését a tényállás teljes körű tisztázása miatt huzamos ideig nem hozták meg. Jelen esetben álláspontom szerint a tényállás tisztázott, a hatóság mulasztása tetten érhető. 
Figyelemmel arra, hogy a kifogásolt tevékenységet végző telephelye övezeti besorolása megváltozott, fel kell hívnom a figyelmet arra, hogy az Étv. 30. § (1) bekezdése pontosan az ilyen esetekről rendelkezik. A hivatkozott jogszabályhely szerint, ha az ingatlan rendeltetését, használati módját a helyi építési szabályzat, illetőleg a szabályozási terv másként állapítja meg (övezeti előírások változása) vagy korlátozza (telekalakítási vagy építési tilalom), és ebből a tulajdonosnak, haszonélvezőnek kára származik, a tulajdonost, haszonélvezőt kártalanítás illeti meg. Kártalanítás fizetendő azért, mert nem folyathatja a meglévő telephelyen a tevékenységét (esetleg szigorú feltételek teljesítésével sem). A kártalanítás nem csak pénzben teljesíthető, hanem terület kijelölésével és biztosításával (cseretelek adásával). 
Sajnálattal állapítottam meg, hogy a felügyelőség nem válaszolt valamennyi kérdésemre. Így arra sem, hogy milyen módon vettek, illetőleg vesznek részt az egységes környezethasználati engedélyezési eljárásban azok, akiknek bármilyen érdekeltségük van a telephelyen (társtulajdonos, bérlő, esetleg környezetterhelést eredményező tevékenységet folytató más vállalkozó az adott ingatlanon). Valamint arról sem, hogy milyen lehetősége van a környezetvédelmi hatóságnak a kedvezőtlen adottságú, illetőleg kedvezőtlen telepítésű, a környezetet terhelő ipari létesítmények megszűntetése, illetőleg az adott helyről történő „áttelepítése” érdekében.
Az országgyűlési biztosokhoz érkezett panaszok vizsgálata alapján arra a következtetésre jutottam, hogy egy adott ingatlan tulajdonosait, rendelkezni jogosultjait a hatóságok - kifejezett jogszabályi előírás hiányában - nem tekintik eljárásuk ügyfeleinek annak ellenére, hogy az Áe. 3. 4. §-a értelmében ügyfél az a magánszemély, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezet, amelynek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti. A hivatkozott jogszabályt hatályon kívül helyezte ugyan a 2005. november 1-jén hatályba lépett, a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.), amely számos, a jelen ügyben is vizsgált jogalkalmazói hibát tud elhárítani, azonban a jelen ügyre a hatályba léptető rendelkezések szerint még az Áe. szabályait kell alkalmazni. 
A Ket. 15. § (1) bekezdése értelmében ügyfél az a természetes vagy jogi személy, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, akinek (amelynek) jogát, jogos érdekét vagy jogi helyzetét az ügy érinti, akit (amelyet) hatósági ellenőrzés alá vontak, illetve akire (amelyre) nézve - tulajdonát, jogait és vagyontárgyait is ideértve - a hatósági nyilvántartás adatot tartalmaz. Ugyanezen szakasz (2) bekezdése előírja, hogy ha „jogszabály másként nem rendelkezik, a létesítménnyel kapcsolatos, illetve a tevékenység engedélyezésére irányuló eljárásban ügyfél a hatásterületen levő valamennyi ingatlan tulajdonosa és az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogszerű használója”. Az ügyfélkör ilyenkénti meghatározása feltehetően megoldja majd azon visszatérő problémát is, hogy mivel a környezeti hatástanulmányhoz kötött tevékenységek hatása túlterjedhet a közvetlen szomszédos ingatlanok határain, így az „ügyfélkör” is az utca túloldalán lévő ingatlanokra is, azaz a konkrét bejelentő, akinek érdekét sérti, vagy sértheti a hatóság döntése, ügyfélként vesz részt a hatósági eljárásban. A 29. § (1) bekezdés alapján a kérelemre indult eljárásban az ismert ellenérdekű, illetve érintett ügyfelet a kérelem beérkezésétől számított öt napon belül értesíteni kell. Ha pedig az ügy egyébként jelentős számú ügyfelet érint, az ügyfeleket az eljárás megindításáról hirdetményi úton, továbbá közhírré tétel útján (helyben szokásos módon, a helyi lapban stb.) kell értesíteni. A hirdetménynek, illetve a közleménynek tartalmaznia kell a tervezett létesítmény, tevékenység rövid ismertetését és a hatásterület határait. 
Fentiek alapján megállapítottam, hogy a Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi Felügyelőség (ma már Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség) elhúzódó eljárásával, a jogállamiságból fakadó jogbiztonság részét képező tisztességes eljárás követelményét és a panaszos jogorvoslati jogát egyaránt megsértve, alkotmányos joggal összefüggő visszásságot okozott.
Felhívom a figyelmet arra, hogy az Alkotmánybíróság 72/1995.(XII. 15.) AB számú határozatában elvi éllel szögezte le: "Az államigazgatási eljárást szabályozó törvények nem biztosítanak sem jogorvoslati lehetőséget, sem más hatékony jogi eszközt – még a kérelemre indult eljárásokban sem – az ügyfélnek arra, hogy a közigazgatási határozat meghozatalát – a jogszabályokban előírt elintézési határidő huzamos idejű elmulasztása okán – kikényszeríthesse. (…) Nincs alanyi joga a kérelmezőnek arra, hogy a közigazgatás hallgatása esetén ügyének eldöntése érdekében valamilyen jogorvoslattal élhessen. A döntés hiánya miatt nem nyújthat be fellebbezést, s nem kérhet bírósági felülvizsgálatot sem. A közigazgatási eljárásban az ügyintézési határidők betartásának garanciális jelentősége van. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás – adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama – előre kiszámítható legyen. Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. (...) Akár kérelemre, akár hivatalból indul tehát az eljárás, a közigazgatási határozat előírt időben történő kiadása jogos magán- és - közvetlenül vagy közvetve - közérdeket szolgál.”
Rá kell mutatnom arra is, hogy a megállapított visszásság jelenleg is fennáll, hiszen a környezetvédelmi hatóság a mai napig nem hozott érdemi döntést az ügyben, holott az egyik, az eljárásban kötelezően résztvevő szakhatóság (jegyző) nem járult hozzá az engedély megadásához.
A mulasztásból eredő visszásság megszüntetése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §-a alapján kezdeményezem Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség igazgatójának, hogy soron kívül hozzon érdemi határozatot az előtte évek óta folyamatban lévő egységes környezethasználati engedélyezési eljárásban. Felkérem a XI. kerületi Önkormányzat polgármesterét, hogy szorgalmazza a 198/1995. (95.06.13.) ÖK. határozatban foglaltak végrehajtását, kezdjen tárgyalást a kifogásolt tevékenységet végző szövetkezettel, annak mielőbbi áttelepítése érdekében.

Budapest, 2006. május 4.
Lenkovics Barnabás sk.

Melléklet: Alkalmazott jogszabályok

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
3. § (1) A közigazgatási szerv eljárása során államigazgatási ügyben e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni. (4) Ügyfél az a magánszemély, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezet, amelynek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti. Az ügyfél jogai megilletik azt a szervet, amelynek feladatkörét az ügy érinti.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül - kiskorú ügyfél esetében soron kívül, de legkésőbb tizenöt napon belül - kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg. (5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.

1995. évi LIII. törvény a környezet védelmének általános szabályairól (Kvtv.)
1. § (1) A törvény célja az ember és környezete harmonikus kapcsolatának kialakítása, a környezet egészének, valamint elemeinek és folyamatainak magas szintű, összehangolt védelme, a fenntartható fejlődés biztosítása.
3. § (1) E törvény rendelkezéseivel összhangban külön törvények rendelkeznek, különösen: e) az épített környezet alakításáról és védelméről, l) a vízgazdálkodásról, m) a hulladékokról, n) a veszélyes anyagokról. 
4. § E törvény alkalmazásában a) környezeti elem: a föld, a levegő, a víz, az élővilág, valamint az ember által létrehozott épített (mesterséges) környezet, továbbá ezek összetevői; b) környezet: a környezeti elemek, azok rendszerei, folyamatai, szerkezete; d) környezet igénybevétele: a környezetben változás előidézése, a környezetnek vagy elemének természeti erőforráskénti használata; f) környezetterhelés: valamely anyag vagy energia közvetlen vagy közvetett kibocsátása a környezetbe; g) környezetszennyezés: a környezet valamely elemének a kibocsátási határértéket meghaladó terhelése; i) környezethasználat: a környezetnek vagy valamely elemének igénybevételével, illetőleg terhelésével járó hatósági engedélyhez kötött tevékenység; m) környezetre gyakorolt hatás: a környezetben környezetterhelés, illetőleg a környezet igénybevétele következtében bekövetkező változás; n) hatásterület: az a terület vagy térrész, ahol jogszabályban meghatározott mértékű környezetre gyakorolt hatás a környezethasználat során bekövetkezett vagy bekövetkezhet; o) érintett: azon személy, szervezet, aki vagy amely a hatásterületen él, tevékenykedik; p) érintett önkormányzat: az a települési önkormányzat, amely az adott környezethasználat hatásterületén illetékességgel rendelkezik; r) helyi környezetvédelmi ügy: minden olyan környezetvédelmi ügy, amelyben a környezet használata és a hatásterület nem terjed túl az érintett települési önkormányzat területén; va) leghatékonyabb megoldás: a környezeti, műszaki és gazdasági körülmények között elérhető, legkíméletesebb környezet-igénybevétellel járó tevékenység; vb) az elérhető legjobb technika: a korszerű technikai színvonalnak, és a fenntartható fejlődésnek megfelelő módszer, üzemeltetési eljárás, berendezés, amelyet a kibocsátások, környezetterhelések megelőzése és - amennyiben az nem valósítható meg - csökkentése, valamint a környezet egészére gyakorolt hatás mérséklése érdekében alkalmaznak, és amely a kibocsátások határértékének, illetőleg mértékének megállapítása alapjául szolgál. Ennek értelmezésében: - legjobb az, ami a leghatékonyabb a környezet egészének magas szintű védelme érdekében; - az elérhető technika az, amelynek fejlesztési szintje lehetővé teszi az érintett ipari ágazatokban történő alkalmazását elfogadható műszaki és gazdasági feltételek mellett, figyelembe véve a költségeket és előnyöket, attól függetlenül, hogy a technikát az országban használják-e vagy előállítják-e és amennyiben az az üzemeltető számára ésszerű módon hozzáférhető; - a technika fogalmába beleértendő az alkalmazott technológia és módszer, amelynek alapján a berendezést (technológiát, létesítményt) tervezik, építik, karbantartják, üzemeltetik és működését megszüntetik, a környezet helyreállítását végzik; x) elővigyázatosság: a környezeti kockázatok mérsékléséhez, a környezet jövőbeni károsodásának megelőzéséhez vagy csökkentéséhez szükséges döntés és intézkedés; y) megelőzés: a környezethasználat káros környezeti hatásai elkerülésének érdekében a leghatékonyabb megoldások, továbbá a külön jogszabályban meghatározott tevékenységek esetén az elérhető legjobb technika alkalmazása a döntéshozatal legkorábbi szakaszától; z) környezetvédelem: olyan tevékenységek és intézkedések összessége, amelyeknek célja a környezet veszélyeztetésének, károsításának, szennyezésének megelőzése, a kialakult károk mérséklése vagy megszüntetése, a károsító tevékenységet megelőző állapot helyreállítása.
6. § (1) A környezethasználatot úgy kell megszervezni és végezni, hogy a) a legkisebb mértékű környezetterhelést és igénybevételt idézze elő; (2) A környezethasználatot az elővigyázatosság elvének figyelembevételével, a környezeti elemek kíméletével, takarékos használatával, továbbá a hulladékkeletkezés csökkentésével, a természetes és az előállított anyagok visszaforgatására és újrafelhasználására törekedve kell végezni. (3) A megelőzés érdekében a környezethasználat során a leghatékonyabb megoldást, továbbá a külön jogszabályban meghatározott tevékenységek esetén az elérhető legjobb technikát kell alkalmazni.
7. § A 6. §-ban foglaltak érvényesítése érdekében jogszabály előírhatja a környezethasználat feltételeit, illetőleg korlátozó vagy tiltó rendelkezéseket állapíthat meg.
10. § (1) Az állami szervek, a helyi önkormányzatok, a természetes személyek és szervezeteik, a gazdálkodást végző szervezetek és mindezek érdekvédelmi szervezetei, valamint más intézmények együttműködni kötelesek a környezet védelmében. Az együttműködési jog és kötelezettség kiterjed a környezetvédelmi feladatok megoldásának minden szakaszára. (2) Az együttműködéssel járó jogokat és kötelezettségeket e törvény, illetve az önkormányzat rendeletben állapítja meg.
13. § (1) Minden környezeti elemet önmagában, a többi környezeti elemmel alkotott egységben és az egymással való kölcsönhatás figyelembevételével kell védeni. Igénybevételüket és terhelésüket ennek megfelelően kell szabályozni.
25. § (1) A települések területén a környezet terhelhetősége és a településrészek rendeltetése alapján a rendezési tervben övezeteket kell meghatározni. (3) A kijelölt védőterületen vagy védőtávolságon belül az adott övezet rendeltetésével össze nem férő tevékenység - külön védelmi intézkedés nélkül - nem folytatható.
28. § (1) A veszélyes anyagok károsító hatása elleni védelem kiterjed minden olyan természetes, illetve mesterséges anyagra, amelyet a környezethasználó tevékenysége során felhasznál, előállít, vagy forgalmaz, és amelynek minősége, mennyisége robbanás- és tűzveszélyes, radioaktív, mérgező, fokozottan korrózív, fertőző, ökotoxikus, mutagén, daganatkeltő, ingerlő hatású, illetőleg más anyaggal kölcsönhatásba kerülve ilyen hatást előidézhet. (2) A veszélyes anyagok kezelésekor, felhasználásakor - beleértve kitermelésüket, raktározásukat, szállításukat, gyártásukat és alkalmazásukat - továbbá, veszélyes technológiák alkalmazásakor olyan védelmi, biztonsági intézkedéseket kell tenni, amelyek a környezet veszélyeztetésének kockázatát jogszabályban meghatározott mértékűre csökkentik, vagy kizárják.
46. § (1) A települési önkormányzat (Budapesten a Fővárosi Önkormányzat is) a környezet védelme érdekében a) biztosítja a környezet védelmét szolgáló jogszabályok végrehajtását, ellátja a hatáskörébe utalt hatósági feladatokat; c) a környezetvédelmi feladatok megoldására önkormányzati rendeletet bocsát ki, illetőleg határozatot hoz; d) együttműködik a környezetvédelmi feladatot ellátó egyéb hatóságokkal, más önkormányzatokkal, társadalmi szervezetekkel; f) a fejlesztési feladatok során érvényesíti a környezetvédelem követelményeit, elősegíti a környezeti állapot javítását. (2) A megyei önkormányzat az épített és természeti környezet védelmével kapcsolatos feladatainak ellátása érdekében a) a környezetvédelmi hatósági tevékenység ellátása, így különösen a környezethasználat - e törvényben meghatározott szabályok szerinti - engedélyezése, a környezetért való közigazgatási jogi felelősség érvényesítése; e) a leghatékonyabb megoldás, az elérhető legjobb technika alkalmazására vonatkozó követelmények érvényesítése;
70. § (1) Az egyes - külön jogszabályban megjelölt - tevékenységek környezetet terhelő kibocsátásainak megelőzésére, a környezeti elemeket terhelő kibocsátások, valamint a környezetre ható tényezők csökkentésére, illetőleg megszüntetésére irányuló, az elérhető legjobb technikán alapuló intézkedéseket az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás során kell megállapítani. (2) Az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás részletes szabályait a Kormány rendeletben állapítja meg.
71. § (1) A felügyelőség - külön jogszabály szerinti eljárás lefolytatását követően - kiadja: c) a 66. § (1) bekezdés b) pontja szerinti esetben az egységes környezethasználati engedélyt, (2) Ha az (1) bekezdés szerinti határozatok kiadásának külön jogszabályban meghatározott feltételei nem állnak fenn, a felügyelőség a kérelmet elutasítja.
72. § A felügyelőség a környezetvédelmi engedélyt vagy az egységes környezethasználati engedélyt visszavonja, ha a jogerőre emelkedéstől számított öt éven belül a tevékenységet, illetve az ahhoz szükséges építési előkészítési munkákat nem kezdték meg, illetőleg ha a jogosult nyilatkozik arról, hogy a környezetvédelmi engedéllyel vagy az egységes környezethasználati engedéllyel nem kíván élni, továbbá akkor is, ha az engedélyezéskor fennálló feltételek lényegesen megváltoztak.
73. § (1) Az egyes tevékenységek környezetre gyakorolt hatásának feltárására és megismerésére, valamint a környezetvédelmi követelményeknek való megfelelés ellenőrzésére környezetvédelmi felülvizsgálatot (a továbbiakban: felülvizsgálat) kell végezni. (2) A felülvizsgálat szempontjából:a) tevékenységnek minősül valamely - a környezet igénybevételével, veszélyeztetésével vagy környezetszennyezéssel járó - művelet, illetőleg technológia folytatása, felújítása, helyreállítása és felhagyása; b) érdekelt az a) pontban meghatározott tevékenység gyakorlója vagy amennyiben az nem ismert, annak az ingatlannak a tulajdonosa, amelyen a műveletet (technológiát) folytatták vagy folytatják. Ha a tevékenység gyakorlója nem azonos az ingatlan tulajdonosával, akkor a hatóság az eljárás megkezdéséről az ingatlan tulajdonosát egyidejűleg értesíti.
74. § (1) A felügyelőség az érdekeltet tevékenysége környezetre gyakorolt hatásának feltárása érdekében - teljes körű vagy részleges - felülvizsgálatra kötelezheti a 73. § (1) bekezdésében meghatározott esetben, továbbá kötelezi, ha környezetveszélyeztetést, illetve környezetszennyezést észlel. (2) A felügyelőség az érdekeltet tevékenysége környezetre gyakorolt hatásának feltárása érdekében - teljes körű vagy részleges - felülvizsgálatra kötelezi akkor is, ha a) környezetkárosítást észlel; b) kiemelten védett, védett, illetőleg védőterületen (nemzeti park, tájvédelmi körzet, természetvédelmi terület, természeti emlék, valamint ezek védőövezetei, vízminőség-védelmi terület, hidrogeológiai védőterület, valamint az ivó-, ásvány- és gyógyvízkivételek védőterületei), környezetet veszélyeztető, szennyező vagy károsító tevékenységet észlel; c) a környezetvédelmi engedélyhez, illetőleg egységes környezethasználati engedélyhez kötött tevékenységet ilyen engedély nélkül kezdett meg vagy folytat; d) a külön jogszabályban meghatározott feltételek fennállnak.
76. § (1) A felülvizsgálatot az érdekelt saját költségén maga végezheti, illetőleg ilyen vizsgálat végzésére feljogosított személlyel vagy szervezettel végeztetheti. (2) Az érdekelt felelősséggel tartozik a felülvizsgálat hitelességéért, illetőleg a közölt adatok valódiságáért.
78. § A 73. § szerinti - felülvizsgálat eredménye alapján indult - eljárásban, illetőleg a 77. §-ban foglaltak esetén a felmérés eredményének jóváhagyásakor az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat megyei (fővárosi) intézetét, valamint az ügyben érdekelt - a külön jogszabályban hatáskörrel felruházott - hatóságokat szakhatóságként be kell vonni.
79. § (1) A felülvizsgálat eredménye alapján a felügyelőség a) engedélyezi a tevékenység folytatását (a továbbiakban: működési engedély); b) az engedély megadásával egyidejűleg a szükséges környezetvédelmi intézkedések megtételére kötelezi az érdekeltet, ideértve a külön kormányrendeletben meghatározott biztosítékadási, illetve környezetvédelmi biztosítási kötelezettségeket is; c) korlátozza, felfüggeszti vagy megtiltja a tevékenység folytatását, illetőleg az erre hatáskörrel rendelkező szervnél azt kezdeményezi. A korlátozás és a felfüggesztés esetén meghatározza a tevékenység folytatásának környezetvédelmi feltételeit.
91. § (1) A környezetvédelmi engedély megszerzésére, továbbá a működési engedély kiadására irányuló eljárásban az ügyintézési határidő legfeljebb kilencven nap. (2) Szakértő kirendelésekor, illetve szakvélemény kérésekor a szakvélemény megérkezéséig a felügyelőség az eljárást felfüggeszti.
97. § (1) A természetes személyek, jogi személyek és jogi személyiség nélküli szervezetek - a (3) bekezdésben, illetve a 98. § (1)-(2) bekezdésében, valamint más jogszabályban meghatározott módon - jogosultak részt venni a környezettel kapcsolatos eljárásban.

193/2001. (X. 19.) Korm. rendelet az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás részletes szabályairól 
1. § a) az 1. számú mellékletben meghatározott tevékenységekre és létesítményekre (a továbbiakban együtt: tevékenység), ideértve azok létesítését és működtetését, kivéve, amelyeket kutatásra, fejlesztésre, valamint új termékek és folyamatok tesztelésére használnak, b) az a) pont szerinti tevékenységet folytató környezethasználókra (a továbbiakban: környezethasználó) terjed ki.
2. § E rendelet alkalmazásában a) új tevékenység: minden, a rendelet hatálybalépését követően engedélyezett tevékenység; b) a meglévő tevékenység: az a tevékenység, amelyet e rendelet hatálybalépése előtt engedélyeztek; c) létesítmény: minden olyan helyhez kötött műszaki egység, ahol egy vagy több, az 1. számú mellékletben felsorolt tevékenység, és bármely más, azzal technológiailag összefüggő tevékenység folyik, amely műszakilag kapcsolódik az adott telephelyen folytatott tevékenységhez, és amely szennyezőanyag-kibocsátással jár, vagy szennyező hatású;
3. § (1) A környezethasználónak a környezetszennyezés megelőzése, illetőleg a környezet terhelésének csökkentése érdekében az elérhető legjobb technika alkalmazásával intézkednie kell: a) a tevékenység folytatásához szükséges, környezetterhelést okozó anyag felhasználásának csökkentéséről; (2) Az elérhető legjobb technika alkalmazására vonatkozó külön jogszabály rendelkezései szerint a területi környezetvédelmi, természetvédelmi és vízügyi felügyelőséget (a továbbiakban: felügyelőség) - a 2. számú mellékletben foglaltak figyelembevételével - állapítja meg a környezethasználó számára alkalmazandó elérhető legjobb technikát. A felügyelőség az elérhető legjobb technika meghatározásához a környezethasználóval szakmai konzultációt folytat.
6. § (1) A felügyelőség az e rendelet hatálya alá tartozó meglévő tevékenység esetén a környezethasználót az egységes környezethasználati engedély megszerzése érdekében teljes körű környezetvédelmi felülvizsgálat elvégzésére kötelezi. (2) A teljes körű környezetvédelmi felülvizsgálat során a Kvt.-ben meghatározottakon túl e rendelet szabályait megfelelően alkalmazni kell.
10. § (1) A felügyelőség a 4. § (2) bekezdése szerinti eljárása során a) a kérelmet és a hirdetmény szövegének (3) bekezdés a) pontja szerinti részét megküldi a telepítés helye szerinti települési önkormányzat jegyzőjének; b) a telepítési hellyel szomszédos, továbbá a hatásterületen lévő, a kibocsátással érintett települési (fővárosban a kerületi) önkormányzat jegyzőjét értesíti az előtte folyó eljárásról, mellékelve a közérthető összefoglalót.
13. § (1) E rendeletben vagy hatósági határozatban foglalt határidőn túl jogerős engedély nélkül folytatott tevékenység gyakorlását a felügyelőség határozatában a) korlátozhatja, b) felfüggesztheti, c) megtilthatja.
14. § (1) Ez a rendelet - figyelemmel a (2)-(4) bekezdésekben foglaltakra - 2001. október 30-án lép hatályba, rendelkezéseit az azt követően indult eljárásokban kell alkalmazni. (2) Az 1999. október 30. után, nem e rendelet előírásainak megfelelően engedélyezett létesítményeknek (a továbbiakban: kiemelten kezelendő létesítmények) 2004. április 30-ig az egységes környezethasználati engedélyben foglaltakat teljesíteniük kell. (3) A (2) bekezdés hatálya alá nem tartozó meglévő létesítményeknek - ha jogszabály másként nem rendelkezik - legkésőbb 2007. október 31-ig az egységes környezethasználati engedélyben foglaltakat teljesíteniük kell. (4) E rendelet hatálybalépését követő hat hónapon belül a hatálya alá tartozó meglévő létesítmény üzemeltetője köteles a nevét, székhelyének címét, a tevékenységét a felügyelőségnek bejelenteni. (5) A rendelet 6. §-a szerinti környezetvédelmi felülvizsgálatra kötelező határozatát a felügyelőség a kiemelten kezelendő létesítmények esetén a 2002. június 30-ig, a meglévő létesítmények esetén 2004. január 1-jéig köteles kiadni.

314/2005. (XII. 25.) Korm. rendelet a környezeti hatásvizsgálati és az egységes környezethasználati engedélyezési eljárásról
27. § (1) Ez a rendelet 2006. január 1-jén lép hatályba, rendelkezéseit a hatálybalépést követően indult eljárásokban kell alkalmazni. A hatálybalépéskor már megindult eljárások esetén a 28. §-ban foglalt rendelkezések szerint kell eljárni. (2) E rendelet hatálybalépésével egyidejűleg a környezeti hatásvizsgálatról szóló 20/2001. (II. 14.) Korm. rendelet (a továbbiakban: R.), valamint az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás általános szabályairól szóló 193/2001. (X. 19.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Kr.) hatályát veszti. (3) A meglévő létesítményeknek - ha jogszabály korábbi határidőt nem állapít meg - legkésőbb 2007. október 31-ig kell az egységes környezethasználati engedélyben foglaltakat teljesíteniük.
28. § (1) Ahol az R. szerinti környezeti hatásvizsgálat előkészítő szakasza folyamatban van, az az R. rendelkezése szerint folytatódik, és a) az R. szerint fejeződik be, ha környezetvédelmi engedély megadására vagy a kérelem elutasítására kerül sor; (2) Ahol az R. szerinti környezeti hatásvizsgálati eljárás előkészítő szakasza lezárult és részletes környezeti hatástanulmány benyújtásának előírása megtörtént, de azt még nem nyújtották be, akkor az e rendelet szerinti (3) Ahol az R. szerinti környezeti hatásvizsgálat részletes szakasza már folyamatban van a) a csak az 1. vagy 3. számú mellékletben szereplő tevékenység esetén az eljárás az R. rendelkezései szerint folytatódik és fejeződik be, b) a 2. számú mellékletben is szereplő tevékenység esetén az eljárás az R. szabályai szerint folytatódik, és ba) az R. szabályai szerinti döntést kell hozni, ha a kérelem elutasítására kerül sor, bb) az R. előírásai szerint zárul le, ha a részletes szakasz lefolytatásával egyidejűleg történik az egységes környezethasználati engedélyezés, bc) ha környezetvédelmi engedélyre való jogosultságot megállapító határozat kiadására kerülne sor, akkor az e rendelet szerinti végzést kell kiadni [25. § (3) bekezdés], és az eljárást a továbbiakban az e rendelet 25. § (4)-(11) bekezdései szerint kell folytatni. (4) Az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás esetén a folyamatban lévő eljárásokat a Kr. szerint kell lefolytatni.

1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
30. § (1) Ha az ingatlan rendeltetését, használati módját a helyi építési szabályzat, illetőleg a szabályozási terv másként állapítja meg (övezeti előírások változása) vagy korlátozza (telekalakítási vagy építési tilalom), és ebből a tulajdonosnak, haszonélvezőnek kára származik, a tulajdonost, haszonélvezőt kártalanítás illeti meg. (2) A kártalanítás összege az ingatlannak a korábbi rendeltetése alapján megállapítható régi és az új szabályozás eredményeként megállapítható új forgalmi értéke közötti különbözet. (4) Ha az ingatlan rendeltetését a helyi építési szabályzat, illetőleg a szabályozási terv valamely később megvalósítandó - jogszabályban megállapított - olyan közérdekű célban határozza meg, amelynek megvalósítása a tulajdonostól nem várható el, és ez a tulajdonosi és építési jogokat korlátozza, a tulajdonos a közérdekű cél kedvezményezettjétől, illetőleg ennek hiányában a települési önkormányzattól követelheti az ingatlan megvételét. Ha a megvételre vonatkozó megállapodás az erre irányuló kérelemtől számított három éven belül nem jön létre, az ingatlant ki kell sajátítani. (7) A kártalanítási igény a vagyoni hátrány keletkezésekor válik esedékessé. Ez az időpont a helyi építési szabályzat, szabályozási terv hatálybalépésének, illetőleg az e törvény 20. § (4) bekezdésében foglaltak szerinti tilalmat, korlátozást elrendelő határozat jogerőre emelkedésének a napja. A kártalanítás a felek megállapodásának tárgya. A főváros esetében a megállapodás megkötésére irányuló kérelmet a fővárosi önkormányzatnak a területileg illetékes kerületi önkormányzathoz, a területileg illetékes kerületi önkormányzatnak a fővárosi önkormányzathoz nyolc napon belül írásban továbbítani kell. Ebben az esetben úgy kell tekinteni, mintha a kérelmező a kérelmét mindkét önkormányzathoz beadta volna. Ha a szerződő felek között - a kérelem benyújtásától számított egy éven belül - nem jön létre megállapodás, akkor kártalanítási eljárást kell lefolytatni, amelyet az ingatlan fekvése szerinti illetékes megyei, fővárosi közigazgatási hivatal vezetője folytat le a kisajátítási kártalanítás szabályai szerint, az e törvényben meghatározott eltérésekkel. A kártalanítási ügyben az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől számított 90 napon belül meg kell hozni.