Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1998/2004. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Somosi György

Az eljárás megindítása
A Tokodi Üveggyár Kft. és az annak kizárólagos tulajdonában lévő Új Üveg Kft. képviseletében eljáró ügyvéd állásfoglalásomat kérte az egységes környezethasználati engedélyre vonatkozó ügyintézési határidő értelmezéséről. A beadványban az érintett környezetvédelmi hatóságok - véleménye szerint késedelmes, az ügyintézési határidőt jelentősen túllépő - eljárását is sérelmezte. Kifogásolta továbbá, hogy a hatóságok az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvényben foglalt értesítési és tájékoztatási kötelezettségüknek sem tettek eleget.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján a tisztességes eljáráshoz való jog érintettsége miatt vizsgálatot indítottam. Eljárásom során tájékoztatást kértem a Környezetvédelmi és Vízügyi Minisztertől a panaszokkal kapcsolatos álláspontjáról.

A megállapított tényállás
Előzmények:
„A Tokodi Üveggyár zajkibocsátásának vizsgálatára első alkalommal 1989. december 1-én került sor. A mérési eredmények alapján a zajterhelési határérték túllépését állapították meg, a legnagyobb túllépés 25 dB volt az éjszakai időszakra megállapított 40 dB-hez képest. A hatóság a teljesítés határidejét 1992. június 30-ában állapította meg, azonban a határozat végrehajtására nem kerülhetett sor, mert a gyárat időközben bezárták. A tevékenységet 1993-ban kezdték újra Tokodi Üveggyár Kft. cégnév alatt.
A Felügyelőség 1995. augusztus 10-én a telephely vizsgálatát elvégezte, a zajkibocsátás a Gyár u. - Patak sor - József A. u. épületei esetében az előírásoknak nem felelt meg. A legnagyobb mértékű határérték-túllépés az éjszakai időszakban 20 dB volt. A Felügyelőség az 1995. december 5-én kelt határozatában a Tokodi Üveggyár Kft. részére zajkibocsátási határértékeket állapított meg. A határozatban nevesített 1996. szeptember 30-i határidőt a Felügyelőség - eleget téve az üzemeltető kérésének - 1997. május 31. napjára módosította.
Az ellenőrző zajvizsgálatok során a Felügyelőség megállapította, hogy a határérték-túllépés 28 dB volt, vagyis a gyárnak a zajcsökkentés érdekében tett intézkedései eredménytelenek voltak.
A Felügyelőség a zajkibocsátót 1.542.755 Ft. összegű zajbírság megfizetésére kötelezte, amely a másodfokú eljárást követően jogerőssé vált.”
„A Felügyelőség Igazgatója által korábban rendelkezésemre bocsátott, a Tokodi Üveggyár hivatalos helyiségében 1999. szeptember 7-én készült jegyzőkönyv tartalmazza, hogy az "U" kemence felújításának szerződéstervezete elkészült. A leállást december 6-tól január 15-ig tervezik, ez alatt a szükséges zajcsökkentő beruházások megtörténnek. Az alkalmazott technológia a jövőben várhatóan jelentősen megváltozik. Ezzel kapcsolatban a gyár és az érintett lakosság közötti kapcsolatok normalizálására fórumot terveznek. A folyamatban lévő munkálatok költségeihez a Környezetvédelmi Alaptól támogatást kérnek a pályázati felhívás előírásai szerint.
A Felügyelőség Igazgatója tájékoztatott a Tokodi Üveggyár környezeti zajkibocsátása ügyében 2000-ben, illetve a 2001. év első hónapjaiban tett intézkedéseiről. Eszerint a 2000-ben elvégzett ellenőrző zajvizsgálat alkalmával lényegében változatlan zajkibocsátást tapasztaltak. A zajcsökkentés érdekében érdemi intézkedés nem történt. A 2000. év elejére tervezett rekonstrukció elmaradt, így nem került sor a lakossággal való kapcsolatfelvételre sem.
A Felügyelőség 2001. február 8-án a veszélyes mértékű zajkibocsátás miatt 2 027 738 Ft. zajbírsággal sújtotta a Kft-t. Az indokolás szerint a Kft. zajemissziója továbbra is meghaladta a környezetvédelmi hatóság H-25631/1995. számú határozatában megállapított zajkibocsátási határértéket, amely nappal: 50 dB, éjjel: 40 dB. A túllépés mértéke a megengedett zajkibocsátási határértékekhez képest: 15 dB, illetve 25 dB. A korábbi mérésekhez viszonyítva változás nem történt.
2001 januárjában a csődeljárásról, a felszámolási eljárásról és a végelszámolásról szóló 1991. évi IL. tv. alapján a Felügyelőség mint hitelező kérte a Tokodi Üveggyár Kft-vel szemben fizetésképtelenség miatt a felszámolási eljárás megindítását. A kérelemben a Felügyelőség hivatkozott az 1999. október 23-án jogerőre emelkedett zajbírságot kiszabó határozatára, melynek megfizetésére a kötelezettet több alkalommal is felszólította. Az adós 100000-100000 Ft. befizetését követően fizetési haladékot kért, melyet a Felügyelőség - a kérelemben előadott ütemezésnek megfelelően - engedélyezett. A Kft. a befizetést az általa kért ütemezésben nem teljesítette. A befizetés akadályáról a hatóságot nem értesítette. A pénzösszeg behajtására irányuló intézkedés nem vezetett eredményre, mert a számlavezető pénzintézet tájékoztatása szerint a Kft. megszüntette számláját a fióknál.
A gyár a probléma megoldásához nem kért támogatást a Környezetvédelmi Alaptól, ilyen tárgyú kérelmet a Felügyelőség nem bírált el.
Az elmúlt években a gyár tulajdonosi köre és vezetősége többször kicserélődött. A tervezett intézkedések legfeljebb a tervezés szakaszáig jutottak, a végrehajtásra nem került sor.” 
2001. október 2-án az Új Üveg Kft. hitelszerződést kötött a Raiffeisen Bank Rt-vel, melynek keretében a Bank finanszírozási hitelt nyújt az üveggyár technológiájának korszerűsítésére. A hitel lehívási határideje 2003. június 30. volt.
2002. június 19-én a Gazdasági és Közlekedési Minisztérium a Bankkal kötött hitelszerződésre tekintettel 100 millió forint vissza nem térítendő támogatást ítélt meg a gyárnak. A Foglalkoztatáspolitikai és Munkaügyi Minisztérium 50 millió forint összegű támogatást állapított meg.

A panaszolt eljárások:
A Tokodi Üveggyár Kft. megbízása alapján az EU-SZFÉRA 2002. Szolgáltató és Kereskedő Kft. 2002. november 5-én kérelmet nyújtott be az Észak-dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőséghez (ÉDKF). A környezeti hatástanulmányt a kérelem benyújtója mellékelte, de nem igazolta képviseleti jogosultságát.
2002. november 8-án egy újabb kérelemben az EU-SZFÉRA 2002. Kft. igazolást kért a Felügyelőségtől az Új Üveg Kft. részére arról, hogy a környezeti hatásvizsgálattal kapcsolatos eljárás folyamatban van. A környezetvédelmi hatóság 2002. november 13-án igazolást adott ki: „kérésére a környezetvédelmi hatóság igazolja, hogy a tokodi 363/2 hrsz-ú területen tervezett 100 tonna/óra kapacitású üvegolvasztó kemenceüzemmel kapcsolatos előzetes hatástanulmány a hatósághoz 2002. november 5-én beérkezett, a környezetvédelmi engedélyezési eljárás folyamatban van.”
2002. november 13-án a Felügyelőség felhívta a kérelmet benyújtó Kft-t, hogy képviseleti jogosultságát igazolja. A levelet a Kft. képviselője 2002. november 14-én átvette. A képviseleti jogosultságot igazoló irat 2002. december 2-án érkezett a Felügyelőségre.

A Felügyelőségen belüli eljárás: 
- 2002. december 6-án az ügy átkerült a Hatósági Osztályról a Levegőtisztaság-védelmi, Zaj- és rezgésvédelmi, valamint Településfejlesztési Osztályra.
- 2002. december 10-én a hatásvizsgálat dokumentációját tartalmi és formai megfelelőség vizsgálata céljából a Levegőtisztaság-védelmi, Zaj- és rezgésvédelmi, valamint Településfejlesztési Osztály megküldte a Felügyelőségen belül a III., V. és VI/1. osztályra.
- 2002. december 17-én megérkezett a VI/1. osztály támogató állásfoglalása. 2003. január 3-án elkészült a III. osztály hiánypótlást kérő nyilatkozata, majd 2003. január 13-án a Hulladékgazdálkodási Osztály válasza is.
- 2003. január 30-án a Levegőtisztaság-védelmi, Zaj- és rezgésvédelmi, valamint Településfejlesztési Osztály megküldte válaszát a Hatósági Osztálynak, melyben kérte, hogy az ügyfelet a III. osztály állásfoglalásának megfelelően hiánypótlásra szólítsák fel. A Hatósági Osztály az iratot még aznap átvette.

2003. február 4-én a Felügyelőség újabb hiánypótlásra szólította fel az ügyfelet, mivel a benyújtott dokumentáció zaj- és rezgésvédelmi szempontból kiegészítésre szorult. A Felügyelőség a hatásvizsgálat átdolgozásánál az ÚT 2-1.302 sz. előírás, illetve az MSZ 15036: 2002 szabvány alkalmazását kérte. A hiánypótlás február 11-én és 19-én érkezett meg. A Felügyelőség Szakosztályai 2003. február 17-én javasolták a Hatósági Osztálynak a kérelem szakhatósági állásfoglalás céljából történő megküldését, s ez alapján 2003. február 21-én a Felügyelőség megkereste az alábbi szakhatóságokat:
- Duna-Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság,
- ÁNTSZ Komárom-Esztergom Megyei Intézete,
- Észak-dunántúli Vízügyi Igazgatóság,
- Komárom-Esztergom Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság,
- Tokod Nagyközség Jegyzője, mint helyi természet- és környezetvédelmi hatóság.

2003. február 28-án az előző pontban említett szakmai osztályok javasolták a hatósági osztálynak a közzétételi eljárás megindítását, a hatástanulmány közzétételét, amelyre 2003. március 12-én a Felügyelőség felhívta az önkormányzatokat. (Az ügyfél képviselője 2003. március 7-től a Pannon-Connection Bt.)
2003. március 15-én vezetőváltás miatt összeférhetetlenség alakult ki az Észak-dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőségnél, amely emiatt 2003. március 27-én más eljáró hatóság kijelölését kezdeményezte a Környezet- és Természetvédelmi Főfelügyelőségnél. (Ebben az időpontban lett a hivatal kinevezett igazgatója az ügyfél képviseletében korábban eljáró, és egyben az eljárás alapját képező előzetes környezeti hatástanulmányt is készítő EU-SZFÉRA 2002. Kft. vezetője.)
A Főfelügyelőség 2003. április 3-án a Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi Felügyelőséget (KDVKF) jelölte ki, a határozat április 16-án érkezett meg az Észak-dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőséghez, amely másnap áttette az iratokat a KDVKF-re, ahová azok április 22-én érkeztek meg.
2003. június 11-én a Pannon-Connection Bt. az Új Üveg Kft. megbízásából elküldte az ÉDKF-nek a környezethasználati engedélyezési dokumentációt és kérte az egységes környezethasználati engedély kiadását.
2003. június 24-én a KDVKF és a Tokodi Önkormányzat képviselője hatósági ellenőrzést végzett Tokodon a Tokodi Üveggyár környezeti beépítettségének, övezeti besorolásának vizsgálata céljából. Megállapították, hogy a gyár mellett laza beépítettségű lakóterület fekszik, amely Tokod Nagyközség Általános Rendezési Terve szerint részben nem rendelkezik besorolással, részben pedig IP besorolású.
2003. június 30-án a Pannon-Connection Bt. kiegészítést nyújtott be a Tokodi Új Üveg Kft. megbízásából, a Tokodi Üveggyár tervezett beruházása ügyében készített előzetes hatástanulmányhoz. Az irat 2003. július 3-án érkezett a hatósághoz.
2003. július 9-én a Tokodi Üveggyár Kft. nevében a vezérigazgató nyilatkozatban hozzájárult ahhoz, hogy az Új Üveg Kft. az anyag- és áruforgalmat a területén keresztül bonyolítsa és ezzel összefüggésben vállalja két zajvédő fal megépítését. A nyilatkozatra hivatkozva a KDVKF Zaj- és rezgésvédelmi Csoportja az előzetes környezeti hatástanulmányt feltételekkel elfogadta és javasolta a környezetvédelmi engedély kiadását. Hasonló javaslatot tett a Levegőtisztaság-védelmi Csoport is.
Mindezek alapján a KDVKF 2003. július 14-én megállapította a környezetvédelmi engedélyre való jogosultságot és felszólította a határozatot megkapó Tokod, Tát, Annavölgy önkormányzatokat a határozat közzétételére és kihirdetésére. A határozatokat a Felügyelőség 2003. július 22-én postázta.
2003. július 18-án a Pannon-Connection Bt. a Tokodi Üveggyár megbízásából megküldte a környezethasználati engedélyezési dokumentációhoz készített kiegészítést, az egységes környezethasználati engedély megadását sürgetve.
Az ÉDKF 2003. július 31-én áttette a KDVKF-re a június 11-i és július 18-i iratokat.
2003. augusztus 14-én Annavölgy Község Önkormányzata, 18-án Tokod Nagyközség Jegyzője tájékoztatta a KDVKF-et, hogy a határozat kihirdetése megtörtént, észrevétel, nyilatkozat nem érkezett.
Tát Nagyközség 2003. augusztus 5-én fellebbezést nyújtott be a Tokodi Üveggyár környezetvédelmi engedélyre való jogosultságát megállapító határozat ellen. A fellebbezés 2003. augusztus 11-én érkezett a KDVKF-re.
2003. augusztus 28-án a KDVKF – arra hivatkozva, hogy az összeférhetetlenség már nem áll fenn – visszaküldte a 2003. július 31-én áttett iratokat az ÉDKF-re.
A KDVKF 2003. szeptember 1-jén felterjesztette a fellebbezést a Környezet- és Természetvédelmi Főfelügyelőséghez. Az iratok 2003. szeptember 11-én érkeztek meg.
2003. november 28-án megszületett a Főfelügyelőség másodfokú határozata, melyben az első fokú határozatot helybenhagyta. A Főfelügyelőség 2003. szeptember 19-én kelt megkeresése alapján az eljárásban szakhatóságként részt vett a Környezetvédelmi és Vízügyi Minisztérium Természetvédelmi Hivatala, az Országos Vízügyi Főigazgatóság, az Országos Tisztifőorvosi Hivatal, az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság, valamint a Komárom-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal. A Főfelügyelőség a határozatokat 2003. december 4-én postázta.
A Főfelügyelőség másodfokú határozata 2003. december 5-én érkezett az ÉDKF-re. A KDVKF a környezeti hatástanulmányt és annak kiegészítőjét 2003. december 16-án megküldte az ÉDKF-nek. A 2004. január 12-én történt iktatást követően 2004. január 15-től került a szakmai osztályokhoz a két dokumentum. A szakmai osztályok 2004. január 28-ig nyilatkoztak arról, hogy a benyújtott dokumentumok alapján az eljárás megkezdhető.
Az Új Üveg Kft. és a Tokodi Üveggyár Kft. 2004. január 28-án keresetet nyújtott be a Fővárosi Bírósághoz a Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi Felügyelőség, az Észak-dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség, továbbá a Környezet- és Természetvédelmi Főfelügyelőség ellen, melyben az alpereseket államigazgatási jogkörben okozott kár megtérítésére kérte kötelezni.
2004. január 30-án az ÉDKF felhívta az ügyfél képviseletében eljáró Pannon-Connection Bt-t, hogy az önkormányzatok tájékoztatása céljából a környezethasználati engedélyezési dokumentációt és kiegészítését 1 példányban, a nyilvánosságra hozatalhoz szükséges közérthető összefoglalót pedig 5 példányban nyújtsa be. Az ügyfél képviseletében eljáró cég az ÉDKF felhívásának eleget tett, az önkormányzatok a közzétételi eljárást lefolytatták, erről 2004. március 5-ig nyilatkoztak.
2004. március 9-én az ÉDKF meghozta az Új Üveg Kft. egységes környezethasználati engedélyét tartalmazó határozatot, amely 2004. április 15-én jogerőre emelkedett.

Az érintett alkotmányos jog
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A vizsgálat megállapítása
1. Az indítványozó az egységes környezethasználati engedélyre vonatkozó ügyintézési határidő értelmezését, az érintett környezetvédelmi hatóságok – véleménye szerint késedelmes, az ügyintézési határidőt jelentősen túllépő – eljárásának, továbbá értesítési és tájékoztatási kötelezettségük teljesítésének vizsgálatát kérte.
Eljárásom során figyelembe kellett vennem, hogy a Fővárosi Bíróságon peres eljárás van folyamatban. Ezért is arra a kérdésre, hogy hogyan értelmezhető az egységes környezethasználati engedélyre vonatkozó államigazgatási eljárási ügyintézési határidő, külön nem térek ki. Ebben a kérdésben a mellékletben is bemutatott 1995. évi LV. törvény, az azt (e tárgyban) módosító 2001. évi LIII. törvény és annak idetartozó indokolása, valamint a panaszban is felsorolt jogszabályok eligazítást nyújtanak. A panaszolt eljárásokban ezért azt vizsgáltam, hogy az egymásra épülő két környezetvédelmi hatósági eljárás e törvényekben rögzítetteknek megfelelt-e. Továbbá – tekintettel arra, hogy időközben a kérelmezett engedélyek megszülettek – azt, hogy kinek milyen intézkedése szükséges ahhoz, hogy a jövőben a hatóság eljárása a feltétlenül szükséges időn belül lezárható legyen. 
Az Alkotmánybíróság a 28/1994. (V.20.) AB határozatában kifejtette, hogy „a természetvédelemben a védettség szükségességének objektív - bizonyos körben nemzetközi normákban kötelezően megállapított - ismérvei vannak. A természetben okozott károk véges javakat pusztítanak, sok esetben jóvátehetetlenek, a védelem elmulasztása visszafordíthatatlan folyamatokat indít meg. Emiatt a környezetvédelemhez való jog érvényesülésében nem lehet a gazdasági és társadalmi körülményektől függő olyan minőségi és mennyiségi hullámzást megengedni, mint a szociális és kulturális jogokéban, ahol a körülmények megkívánta megszorítások később orvosolhatók. E sajátosságok miatt a környezethez való jog védelmének eszközei között a megelőzésnek elsőbbsége van, hiszen a visszafordíthatatlan károk utólagos szankcionálása nem tudja helyreállítani az eredeti állapotot.”
A környezethasználatot úgy kell megszervezni és végezni, hogy a legkisebb mértékű környezetterhelést és igénybevételt idézze elő, megelőzze a környezetszennyezést és kizárja a környezetkárosítást. A környezethasználatot az elővigyázatosság elvének figyelembevételével, a környezeti elemek kíméletével, takarékos használatával kell végezni. A megelőzés az ismert és várható hatások elleni előzetes fellépést igényli, míg az elővigyázatosság arra figyelmeztet, hogy kellő körültekintéssel elkerülhetőek a nem várt következmények is. A környezetjog e két alapelve, továbbá az egészséges környezethez való alkotmányos jog érvényesülése körültekintő, alapos engedélyezési folyamatot igényel.
A környezetvédelmi hatóságok az üveggyár működése miatti lakossági panaszok alapján az elmúlt években több eljárást folytattak. A veszélyes zajkibocsátás miatt jelentős összegű bírságok kiszabására, majd az éjszakai munkavégzés felfüggesztésének elrendelésére került sor. (A fellebbezést, majd a bírósági felülvizsgálatot követő új eljárásban az ÉDKF már nem tartotta szükségesnek a tevékenység korlátozását, ezért eljárását megszüntette.) Mindebből következően az eljáró hatóságok számos fontos információ birtokában voltak, melyeket az új eljárásban már ismert jogi tényekként felhasználhattak.
Ugyanakkor az üveggyár mindenkori vezetésének tudnia kellett, hogy az elavult, a környezetet jelentős mértékben terhelő technológia felváltása elkerülhetetlen. A tervezett korszerű technológiáról a gyár vezetésének kellett információkkal rendelkeznie.
Az államigazgatási eljárás a hatóság, az ügyfelek, továbbá az eljárásban részt vevő más szervek és személyek hatékony együttműködésére épül.
A környezetterhelés csökkenését eredményező beruházás környezetvédelmi szempontból mindenképpen támogatandó. Ez azt is jelenti, hogy az engedélyezési eljárást a törvényesség betartása mellett kellő rugalmassággal, kizárólag a feltétlenül szükséges időtartam alatt kell lefolytatni.
Az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII.15.) AB határozatában kifejtette, hogy „a közigazgatási eljárásban az ügyintézési határidők betartásának garanciális jelentősége van. (…) A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. (…) A közigazgatási eljárás nem nélkülözheti a kötelező ügyintézési határidőket. (…) Akár kérelemre, akár hivatalból indul tehát az eljárás, a közigazgatási határozat előírt időben történő kiadása jogos magán- és – közvetlenül vagy közvetve – közérdeket szolgál… Az Áe. és más törvények államigazgatási eljárási rendelkezései közérthetően szabályozzák mind az ügyfelek beadványaira, mind a döntésekre feljogosított szervek intézkedéseire irányadó határidőket. Meghatározott mulasztásokhoz jogvesztő következményeket fűznek, más mulasztásokat viszont ilyen jogkövetkezménnyel nem szankcionálnak. A szabályozás tételes, a törvényhozót tehát az ügyintézési határidő túllépését jogvesztő hatállyal nem sújtó szabályozási megoldása miatt jogalkotói mulasztás nem terheli. Az államigazgatási szerv vagy az államigazgatási ügy intézésére feljogosított más szerv nem az "egyik fél" az eljárás során; nem ügyfél, hanem - a jogszabályi előírások feltételei szerint - éppen az ügyfelek jogait és kötelezettségeit megállapítani hivatott hatóság. Alapvető feladata az ügyfelek kérelmeiben, jogvitáiban s egyéb közigazgatási jogviszonyaiban való elfogulatlan döntés. Mivelhogy más a hatóság és más az ügyfél államigazgatási eljárásban betöltött szerepe és helyzete, a hatósági intézkedésekhez, illetve az ügyfél beadványaihoz kapcsolódó jogszabályi következményeket sem lehet azonos módon szabályozni. Nem "egyoldalúság" tehát, ha az ügyfél bizonyos jogi cselekményéhez - pl. a fellebbezés késedelmes benyújtásához - a jogszabály jogvesztő következményt fűz, az államigazgatási szerv határidő-mulasztását pedig nem sújtja ilyen következménnyel. A törvényhozónak ugyanis a jogbiztonság követelményét a szabályozás során feltétlenül szem előtt kell tartania. Egyaránt sértené a jogbiztonság alkotmányos követelményét, ha pl. a fellebbezést jogvesztő határidő nélkül lehetne benyújtani, vagy ha pl. a határidőt - akár objektív okból, akár elbírálói mulasztás miatt - túllépő hatóság döntését nem lehetne érvényesnek tekinteni. Mindkét esetben ugyanis vitás jogviszonyok tömege - sem köz-, sem magánérdekkel meg nem indokolhatóan - lezáratlanul maradna.”.
2. A Tokodi Üveggyár területén folytatni kívánt tevékenység egyszerre tartozik a környezeti hatásvizsgálatról szóló 20/2001. (II. 14.) Korm. rendelet és az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás részletes szabályairól szóló 193/2001. (X. 19.) Korm. rendelet hatálya alá, a hatóságoknak ebben az esetben két eljárást kellett lefolytatniuk, ahol az első eljárás során jóváhagyták a környezeti hatástanulmányt, azaz megállapították az egységes környezethasználati engedélyre való jogosultságot (ami még nem jogosít a tevékenység megkezdésére!), majd egy második eljárásban kiadták az egységes környezethasználati engedélyt. A két eljárás időtartama együttesen, a jogszabályok alapján legalább 240 nap.
2002. november 5-én kezdeményezték az Észak-dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőségnél az eljárást. A környezetvédelmi hatósági eljárásokra – a Kvt-ben foglalt eltérésekkel - az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló törvényt kell alkalmazni.
A környezetvédelmi ügyek súlya, bonyolultsága indokolja a Kvt által biztosított, az általánostól eltérő, 90 napos ügyintézési határidő biztosítását. Az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás részletes szabályairól szóló Korm. rendelet külön nevesíti, hogy az eljárás lefolytatásának határideje 90 nap, amely egy alkalommal 30 nappal meghosszabbítható.
Az engedélyezési eljárásban kiemelkedő jelentőségük van a szakhatóságoknak. A Kvt. – az ügyintézési határidőhöz hasonlóan – a szakhatóságok számára is az általánostól eltérő határidőt állapít meg: az Áe-ben szabályozott 15 nappal szemben a szakhatósági állásfoglalás megküldésére 30 napot biztosít. A napokban megállapított határidőbe a szakhatóság eljárásának időtartama nem számít be (Áe. 39. § (1) bekezdés).
Fentiek alapján a 90 napos (egy alkalommal 30 nappal meghosszabbítható) ügyintézési határidőhöz hozzáadódik a szakhatósági állásfoglalásra irányadó max. 30 nap.
2.a) A Tokodi Üveggyár Kft. megbízása alapján eljáró EU-SZFÉRA 2002. Szolgáltató és Kereskedő Kft. kérelme 2002. november 5-én érkezett az Észak-dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőségre. A kérelem benyújtója nem igazolta képviseleti jogosultságát, ezért a hatóság 2002. november 13-án annak igazolására hívta fel. (Ugyanezen a napon az ÉDKF igazolást adott ki, amelyben az áll, hogy a környezetvédelmi engedélyezési eljárás folyamatban van. Ez akkor még pusztán azt jelenthette, hogy ilyen tárgyú kérelem érkezett.)
A tényállásban részletezett hiánypótlásról megállapítottam: „A kérdés megoldásához – figyelemmel az Áe. 39. §-ához fűzött indokolásra is – abból kell kiindulnunk, hogy a kérelem elintézése az ügyfél érdeke, ennélfogva az ügyfél hibája, mulasztása nem sújthatja az eljáró szervet. Ezért ilyen esetekben az elintézési határidő csak a hiánypótlás megtörténte utáni első napon kezdődik, tehát akkor, amikor a kérelem már érdemben intézhetővé vált. A hivatalos ügyek intézésében többnyire járatlan ügyfelek érdekeinek védelme ugyanakkor megköveteli, hogy az eljáró szerv ne késlekedjék a hiánypótlási felhívással, hanem azt nyomban a hiány felfedezésekor adja ki.”
„(…) ilyen esetekben az elintézési határidő csak a hiánypótlás megtörténte utáni első napon kezdődik, tehát akkor, amikor a kérelem már érdemben intézhetővé válik.”
Amennyiben az ügyfél a kérelemhez egyáltalán nem csatol mellékleteket vagy csak a mellékletek egy részét nyújtja be, a hatóság számára azonnal felismerhető, hogy a kérelem hiányos. Lehetséges az is, hogy a hatóság a hiánypótlás szükségességét csak a kérelem alapos áttanulmányozását követően ismeri fel. A hiány lehet olyan, ami az érdemi ügyintézést kizárja, de olyan is, amely alaki kérdés és ezáltal az érdemi vizsgálatnak nem feltétele.
Az Áe. szerint a közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Az eljáró személy képviseleti jogosultságát megvizsgálhatja. A képviseleti jogosultság vizsgálata a közigazgatási szerv lehetősége. Tekintve, hogy a konkrét ügyben a gyár tulajdonosi köre, vezetősége is többször változott, hogy az Üveggyár tulajdonában álló beruházó jogi személyt is egy másik jogi személy képviselte, a kérdés a tényállás tisztázásának szükségszerű része volt. A képviseleti jogosultságot igazoló irat 2002. december 2-án érkezett a Felügyelőségre.
A szakmai tartalmú (később kiadott) hiánypótlásról megállapítottam, hogy a környezetvédelmi hatóság rendelkezik a szükséges szakmai ismeretekkel annak megítéléséhez, hogy szükséges-e hiánypótlás, azt legfeljebb egy ellenkező értelmű szakvélemény alapján lefolytatott bizonyítás cáfolhatná, ezért álláspontját nem bírálhattam felül.
A III. osztály hiánypótlást kérő állásfoglalása 2003. január 3-án, a Hulladékgazdálkodási Osztály állásfoglalása pedig január 13-án készült el. A hiánypótlás szükségességét jelző válasz január 30-án érkezett a Hatósági Osztályhoz, amely február 4-én postázta a felhívást.
2003. január 13-ára elkészült valamennyi állásfoglalás, a szakmai osztályok hiánypótlást szükségesnek tartó jelzése viszont csak 17 nappal később került a Hatósági Osztályra. Az utolsó állásfoglalás elkészülte (2003. január 13.) és a hiánypótlási felhívás postázása (2003. február 4.) között három hét telt el.
2.b.) „Az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás részletes szabályairól szóló 193/2001. (X.19.) Korm. rendelet (…) teljes egészében egy EK követelmény – az integrált szennyezés-megelőzésről és ellenőrzésről szóló 1996/61-es direktíva (IPPC) –megvalósítását jelenti”, amely az eljárás gyorsítását és ésszerűsítését szolgálja.
A tervezett tevékenység környezeti hatásvizsgálat köteles, továbbá az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás részletes szabályairól szóló Korm. rendelet hatálya alá is tartozik. A környezetvédelmi hatóság az egységes környezethasználati engedélyezési eljárást a tevékenység tekintetében – amennyiben az külön jogszabály szerint környezeti hatásvizsgálat hatálya alá tartozik – a környezetvédelmi engedélyre való jogosultságot megállapító határozat jogerőre emelkedését követően, – ha a kérelmező, környezethasználó eltérően nem nyilatkozik – hivatalból indítja meg.
Az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás csak a Főfelügyelőség másodfokú határozatának jogerőre emelkedése után kezdődhetett meg. (Hiszen ha a másodfokú határozat pl. megsemmisíti az első fokút vagy új eljárást rendel el, ez a második eljárás meg sem indulhat. Ha pedig megváltoztatja az elsőfokú határozatot, a második eljárásban ahhoz kellett volna igazodni.) Éppen ezért a 193/2001. (X. 19.) Korm. rendelet 3. számú mellékletének B) pontja alapján új létesítmények esetében, amelyekkel kapcsolatban környezeti hatásvizsgálati eljárás lefolytatására került sor, a kiegészítő adatszolgáltatásban csak azon adatokat és tényeket kell megjelölni, amelyek az előzetes környezeti tanulmányban vagy a részletes környezeti hatástanulmány dokumentációjában nem szerepeltek. A környezeti hatástanulmány dokumentációit a kérelemhez csatolni kell.
Az egységes környezethasználati engedélyre való jogosultságot megállapító jogerős határozatban foglaltak kötik az eljáró hatóságot. Amennyiben előzetesen környezeti hatásvizsgálati eljárás lefolytatására került sor, a felügyelőség az egységes környezethasználati engedély megadása előtt csak azokat az adatokat és tényeket vizsgálja, amelyek az előzetes környezeti tanulmányban nem szerepeltek, illetve azt hogy azok megfelelnek-e az „első” engedélynek.
3. A hatóság rendelkezésére álló teljes ügyintézési határidő kimerítése betű szerinti értelmezésben nem törvénysértő. Az államigazgatási eljárásnak ugyanakkor alapelve a gyorsaság.
„Az államigazgatási eljárás alanyainak jelentős érdeke fűződik ahhoz, hogy az eljárás gyors legyen. Az ügyfelek érdeke azt kívánja, hogy az államigazgatási ügyek minél rövidebb idő alatt befejeződjenek, a közigazgatási szerv minél előbb lezárja az eljárást. Az államigazgatási eljárással szemben támasztott fontos követelmény a törvényesség mellett a gyorsaság és egyszerűség. Ez következik abból is, hogy ezeket az elvárásokat alapelvi jelentőségűnek minősítette a törvény (ezáltal ezek egyúttal alkotmányos követelmények is). Szükséges rámutatni arra is, hogy a harmincnapos elintézési határidőn belül is törekedni kell az eljárás gyorsítására, és annyi idő alatt kell intézni az ügyet, amely a körültekintő és törvényes eljárás lefolytatásához az adott ügyben a konkrét körülmények között a döntés előkészítéséhez és kiadásához feltétlenül szükséges.”
Az államigazgatási eljárás alapelve az egyszerűség is. Ez az elv egyebek mellett az alábbi követelmények érvényesülése útján realizálódik… a gyakorlati jogalkalmazás során az eljárásnak az ügy eldöntéséhez szükséges eljárási cselekményekre való korlátozása.
Mint fentebb már rámutattam, egy olyan beruházás engedélyezésekor, amely a környezetterhelés lényeges csökkenését eredményezi, a hatóságok eljárása akkor okszerű, ha kizárólag a feltétlenül szükséges időtartam alatt, a gyorsaság és az egyszerűség elvére folytatják le azt.
A miniszter saját hatáskörben lefolytatott vizsgálata azt állapította meg, hogy a hatóságok az eljárási határidőket betartották, csak az iratok fellebbezés miatt szükséges felterjesztése során következett be 7 napos késedelem.
Megállapítottam, hogy a határidő lényegi csúszása, illetve meghosszabbodása több okra vezethető vissza: 
- a kérelmező nem igazolta a képviseleti jogosultságát,
- hiánypótlás volt szükséges, mert a dokumentáció szakmai tartalma hiányos volt,
- az eljárásban szakhatóságok igénybevétele volt kötelező,
- az „első” eljárásban a képviseletet ellátó jogi személy vezetője időközben az elbíráló hatóság vezetője lett, így kizáró ok állt elő,
- az érintettek egyike élt a jogorvoslathoz való jogával,
- a két egymásra épülő engedélyezési forma második eleme feltételezi az első meglétét,
- a hatóság – bár lényegében nem lépte át az egyes eljárási mozzanatokra rendelkezésre álló határidőket – belső eljárásában „felesleges üresjáratokat” keletkeztetett.

Az „üresjáratokon” kívül a felsoroltak egy része a kérelmezőnek róható fel (pl. hiánypótlás szükségessége). Más része a mások jogorvoslati jogának érvényesítésére rendelkezésre álló időből adódott és abból, hogy e jogával élt is az egyik érintett. Harmadrészt a hatóság részéről a pártatlanság, az objektív megítélés és a szakszerűség (szakhatóságok) érdekében kényszerítő erejű további időszükséglet keletkezett. A felsoroltakban megjelent követelmények egyike sem tekinthető olyannak, amelyek önmagában a határidő betartásának alárendelhetők lennének.
Az államigazgatási eljárásban is biztosítani kell az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében deklarált jogorvoslathoz való jogot (fellebbezés, határozat bírósági felülvizsgálata),  akkor is, ha ez azzal jár, hogy csak hosszabb idő alatt születik meg a jogerős határozat.
Ha a közigazgatási szerv vezetőjével szemben kizárási ok merül fel, a pártatlan és elfogulatlan ügyintézés érdekében a felettes szerv által kijelölt hatóság (vagy köztisztviselő) jár el. Az előre nem látható kizáró ok felmerülése nem jelentheti azt, hogy pusztán „más aláíró” legyen, ne a kizárt személy.
Az egyes hatóságoknak azonos ügy elbírálásához azonos eljárási határidőket kell biztosítani.
Az ügyfél érdeke, hogy – elkerülendő a hiánypótlási felhívást – kérelméhez az összes szükséges dokumentumot mellékelje. Az ügy megítélése a teljes dokumentáció alapján lehetséges.
4. Az indítványozó szerint az érintett hatóságok értesítési, tájékoztatási kötelezettségüknek sem tettek eleget. 2002. július 25-én az Új Üveg Kft. tájékoztatást kért az illetékes első fokú környezetvédelmi hatóságtól a beruházás környezetvédelmi engedélyezési eljárásáról. A társaság a kért tájékoztatást megkapta, az indítványozó szerint a hatóság szóban azt is közölte, hogy 90 napon belül megkapják az engedélyt.
Az egyeztetésen elhangzottak utólagos felderítése lehetetlen. Azt, hogy a kérelmező mikor kapja meg az engedélyt, befolyásolja a kérelem tartalma (szükséges-e hiánypótlás), továbbá az is, hogy az arra jogosultak élnek-e jogorvoslattal. A hatóság konkrét kérelem hiányában, előzetesen kizárólag a vonatkozó jogszabályok előírásait ismertetheti.
Az „Összefoglaló a Tokodi Üveggyár ügyéről” tartalmazza a felek közötti levélváltások ismertetését. A megkeresésemre adott miniszteri válasz szerint „az eljárás időtartama alatt az ügyfél és az ügyben eljáró hatóságok képviselői között több ízben személyes konzultációra került sor, emellett az ügyfelet az eljárás megindulása előtt szóban is informálták annak mibenlétéről és várható időtartamáról. Az ügyfél írásos megkeresése alapján az eljáró hatóságok minden esetben kimerítő részletességű tájékoztatást adtak az ügy állásáról, illetve a vonatkozó jogszabályok tartalmáról.”
A rendelkezésemre álló dokumentumok között az ÉDKF 2003. november 20-án, a Főfelügyelőség 2003. december 31-én, valamint a Környezetvédelmi és Vízügyi Minisztérium 2004. január 26-án, 27-én és március 4-én kelt tájékoztató levele lelhető fel.
5. Összességében megállapítottam, hogy voltak olyan eljárási cselekmények, amely gyorsabb elvégzésével az eljárás időtartama csökkenhetett volna. Ezek nagy része belső munkaszervezési kérdés. Tekintve, hogy sem azt nem vizsgál(hat)tam, hogy  a konkrét időszakban hány más ügy volt folyamatban a felügyelőségeknél, sem azt, hogy számszerűen és felkészültségében rendelkezésre állt-e a hatékony működéshez szükséges személyzet stb. a konkrét ügy tapasztalatai alapján egyetértettem a környezetvédelmi és vízügyi miniszterrel. A miniszter arról tájékoztatott, hogy intézkedett a 20/2001. (II.14.) Korm. rendelet, valamint a 193/2001. (X.19.) Korm. rendelet felülvizsgálatáról abban a kérdésben, hogy miként lehetséges a hatósági eljárás gyorsítása a mindkét jogszabály hatálya alá tartozó tevékenységek egységes környezethasználati engedélyezése esetében. Az „Összefoglaló a Tokodi Üveggyár ügyéről” 8. pontja a jelen ügy tapasztalatai alapján az eljárási határidők rövidítése érdekében indokoltnak tartja a hatályos jogi szabályozás áttekintését.
Magam is szükségesnek tartom, hogy a Minisztérium vizsgálja meg, miként lehetséges a hatósági eljárás gyorsítása a mindkét jogszabály  hatálya alá tartozó tevékenységek esetén.
Emellett felkérem a Minisztert, hogy a hiánypótlási felhívások kibocsátásának, ügyek áttételének, beadványok továbbításának stb. gyorsítása (az „ügyviteli üresjáratok” csökkentése) érdekében vizsgálja meg a Felügyelőségek belső eljárási rendjét.

Budapest, 2004. június 1.

Lenkovics Barnabás

Melléklet:
Az ügy jogszabályi háttere: 

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
1. § Ennek a törvénynek az a célja, hogy a közigazgatási szervek hatósági eljárásának szabályozásával elősegítse az államigazgatási feladatok eredményes ellátását.
2. § (1) A közigazgatási szervek eljárásukban következetesen érvényre juttatják a törvényességet, demokratizmust és humanizmust.
(2) A közigazgatási szervek előmozdítják a jogok érvényesülését és a kötelességek teljesítését, az állampolgári fegyelem megszilárdítását.
(4) A közigazgatási szervek feladataikat a lakosság tevékeny közreműködésével látják el. Az államigazgatási eljárás a hatóság, az ügyfelek, továbbá az eljárásban részt vevő más szervek és személyek hatékony együttműködésére épül.
(5) Az államigazgatási eljárásban mind a magyar, mind a külföldi ügyfelek a törvény előtt teljes egyenlőséget élveznek, és ügyeiket minden megkülönböztetés és részrehajlás nélkül kell elintézni…
(7) A közigazgatási szervek feladataikat gyors és egyszerű eljárással teljesítik.
15. § (3) Ha a felettes szerv a mulasztó közigazgatási szerv helyett azonos hatáskörű másik szervet jelöl ki az eljárásra, az elintézési határidő a kijelölésnek az eljáró szervhez érkezésekor kezdődik.
(4) A felettes szerv eljárása esetén az elintézési határidő az iratoknak a felettes szervhez érkezésekor kezdődik. A közigazgatási szerv a felettes szerve intézkedésének kézhezvételétől számított öt napon belül köteles az iratokat felterjeszteni.
18. § (1) Ha nem írja elő jogszabály az ügyfél személyes eljárását, helyette törvényes képviselője vagy meghatalmazottja is eljárhat.
(2) Ha az ügyfél nem személyesen jár el, a közigazgatási szerv az eljáró személy képviseleti jogosultságát megvizsgálhatja. Jogszabály a képviseleti jogosultság igazolását meghatározott formához kötheti.
(3) A közigazgatási szerv visszautasítja az olyan meghatalmazott eljárását, aki az ügyben a képviselet ellátására nem alkalmas, vagy aki a jogosultságát nem igazolja.
19. (1) A köztisztviselő a saját ügyének elintézésében nem vehet részt.
(2) A felsőbb fokú érdemi döntésben nem vehet részt az a köztisztviselő, aki a határozat meghozatalában alsóbb fokon részt vett, valamint az, aki az ügyben tanúvallomást tett, vagy szakértőként járt el.
(3) Az eljárásban nem vehet részt köztisztviselőként az, akitől az ügy tárgyilagos megítélése nem várható el.
(4) A köztisztviselő a közigazgatási szerv vezetőjének köteles bejelenteni, ha vele szemben kizárási ok áll fenn. A kizárási okot az ügyfél is bejelentheti. A kizárás kérdésében a közigazgatási szerv vezetője határoz, és egyben kijelöli az ügy intézőjét.
(5) Ha a kizárási ok a közigazgatási szerv vezetőjével, illetőleg a polgármesterrel, a főpolgármesterrel, a jegyzővel, a fővárosi főjegyzővel, a megyei jogú város kerületi hivatalának vezetőjével vagy a polgármesteri hivatal köztisztviselőjével szemben merül fel, az ügyben - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - a felettes szerv által kijelölt köztisztviselő vagy hatóság jár el.
39. § (1) A napokban megállapított határidőbe a közlés, a kézbesítés, a hirdetmény kifüggesztésének és levételének napja, valamint a szakhatóság eljárásának időtartama (21. §) nem számít be.

1995. évi LIII. törvény a környezet védelmének általános szabályairól (Kvt.)
66. § (1) A környezethasználat
a) környezeti hatásvizsgálat hatálya alá tartozó tevékenységek esetén - a b) pontban foglaltak kivételével - a tevékenységre kiadott környezetvédelmi engedély [70. § (2) bekezdés b) pont; 71. § (4) bekezdés a) pont];
b) az egyes környezeti hatásvizsgálat hatálya alá tartozó tevékenységek esetén az a) pont szerinti eljárást követően az e törvényben [71. § (4) bekezdés c) pont] és a Kormány rendeletében meghatározott feltételek fennállása esetén [72/A. § (1) bekezdése] a felügyelőség által kiadott egységes környezethasználati engedély birtokában kezdhető meg, illetőleg folytatható.
90. § A környezetvédelmi hatósági eljárásokra - e törvényben foglalt eltérésekkel - az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló törvényt kell alkalmazni.
91. § A környezetvédelmi engedély megszerzésére, továbbá a működési engedély kiadására irányuló eljárásban az ügyintézési határidő legfeljebb kilencven nap.
92. § (1) Környezetvédelmi ügyekben az eljárásban közreműködő szakhatóság szakhatósági állásfoglalását a megkeresést követő harminc napon belül köteles megadni

2001. évi LV. törvény indokolása az egyes törvények környezetvédelmi célú jogharmonizációs módosításáról
Általános indoklás: a környezet egyes elemeinek és folyamatainak védelme, az ember és környezet harmonikus kapcsolatának kialakítása, valamint a környezetet megőrző fejlődés biztosítása érdekében a környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény (a továbbiakban: Kvt.) a környezetet leginkább igénybe vevő vagy terhelő gazdasági tevékenységek környezetvédelmi feltételrendszerét határozza meg. A környezeti hatásvizsgálati eljárás Kvt-ben rögzített szabályai, valamint kormányrendeletben meghatározott részletszabályai a hatóság számára olyan döntés-előkészítést tesznek lehetővé, amelyben megtörténik a tevékenységek következtében várhatóan bekövetkező környezeti hatások átfogó feltárása, a hatások által érintettek tájékoztatatása, véleményük kikérése.
A szennyezések megelőzése és csökkentése, ahol ez lehetséges, megszüntetése céljából, a szennyezések forrásainál történő beavatkozás által - a környezeti hatásvizsgálati eljárás hatályát nem érintve - az Európai Unió 96/61/EK tanácsi irányelvében meghatározta a szennyezés integrált megelőzésének és csökkentésének (a továbbiakban: IPPC) követelményeit. Az IPPC irányelv a szennyezés megelőzésének, illetőleg a kibocsátások minimalizálásának követelményeit egy összehangolt hatósági eljárás keretében kívánja megvalósítani. A szabályozás a levegőbe, vízbe és talajba történő kibocsátásokra, valamint a hulladékkal kapcsolatos tevékenységekre irányul.
A környezet magasabb szintű védelme érdekében az IPPC irányelv előírja az engedélyező hatóság - a hatályos szabályozás szerint a területi környezetvédelmi hatóság (a továbbiakban: felügyelőség) - számára az érintett hatóságok közötti átfogó koordinációt az engedélyezési eljárás során, többek között a következőkre kiterjedően:
- levegőbe, vízbe, talajba történő kibocsátások;
- szennyezés csökkentését, megelőzését szolgáló intézkedések;
- környezeti kockázatok minimalizálása;
- határokon átterjedő hatások vizsgálata;
- erőforrások használata;
- monitoringra vonatkozó előírások.
A kérelmező által rendelkezésre bocsátott adatokról, információkról az eljáró környezetvédelmi hatóságnak a nyilvánosságot tájékoztatnia kell, illetőleg az eljárás teljes folyamata alatt biztosítani kell a nyilvánosság - országhatárokon átterjedő hatások esetén ide értendő a szomszédos ország nyilvánossága is - aktív részvételét.
Az IPPC irányelv alapján a hatályos környezetvédelmi engedélyezési rendszerbe új szempontként kell beépíteni a legjobb elérhető technika alkalmazásának követelményét. A környezetvédelmi hatóságnak engedélyező határozatában a kibocsátási határértékeket, műszaki intézkedéseket a legjobb elérhető technika követelményeinek megfelelően kell előírnia.
Az IPPC irányelvben meghatározott elvek és követelmények jelentős részben már hatályosultak a hazai szabályozásban, azonban az irányelv előírásainak bevezethetősége érdekében szükséges a Kvt. módosítása, illetőleg további jogszabályok megalkotása, amely szükséges jogszabályi változásokat maga az irányelv is mint lehetséges megoldásokat fogalmazza meg. Tekintettel arra, hogy a környezeti hatásvizsgálati eljárás folyamatát nem teljes egészében, csak a hatálya alá tartozó tevékenységek/létesítmények tekintetében, valamint az engedély bizonyos tartalmi részeiben módosítja az IPPC irányelv, annak harmonizálása a hatályos környezeti hatásvizsgálati eljárás, IPPC szerinti követelményekkel való kiegészítésével megvalósítható. Ez által nem degradálódnak az egyes eljárásokon belül eltérő súlyponti elemek, sőt egymást kiegészítő, egymást erősítő jelleggel érvényesülnek.
Míg a környezeti hatásvizsgálati eljárás összességében részletesebben kidolgozott szabályokkal folyó eljárás, addig az IPPC irányelv szerinti eljárás a tevékenységek kisebb körét érinti, azonban a tevékenység földet, vizet, talajt, hulladék-kezelést érintő környezeti hatásai tekintetében jóval szigorúbb követelményeket, részletesebb technikai feltételeket fogalmaz meg. A környezeti hatásvizsgálati eljárás adatai, információi, lefolytatott vizsgálatainak eredményei az IPPC követelményeinek való megfelelés szempontjából is döntési alapnak tekinthetők. Mindezek következtében a hatályos környezeti hatásvizsgálati eljárásra ráépíthető az IPPC irányelv szerinti engedélyezési eljárás.
Az egységes környezethasználati engedély megadására irányuló eljárás a környezeti hatásvizsgálatra kötelezett tevékenységek esetén a hatályos szabályok szerint a környezeti hatásvizsgálati eljárás eredményes lefolytatását követően kezdődik. A felügyelőség a környezeti hatásvizsgálatot lezáró határozatában dönt az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás megindításáról. A környezeti hatásvizsgálatra nem kötelezett tevékenységek esetén a jogosult kérelmére indul az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás. Az eljárásba, szakterületeket érintően bevonásra kerülnek az illetékes szakhatóságok is. A felügyelőség az egységes környezethasználati engedélyben a talaj, levegő és víz szennyezésének megelőzése, a hulladékok környezetkímélő kezelése, illetőleg ártalmatlanítása céljából a legjobb elérhető technika alkalmazásával intézkedéseket, valamint kibocsátási határértékeket határoz meg. Az eljárásba bevont szakhatóságok kifejezett hozzájárulása alapján, a felügyelőség egységes környezethasználati engedélybe foglalhatja az egyes szakterületi engedélyeket is.
A törvény hatályba lépését követően, figyelembe véve azt is, hogy a környezeti hatásvizsgálati eljárás részletszabályait kormányrendelet tartalmazza, az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás részletszabályait - az erre irányuló törvényi felhatalmazás alapján - kormányrendeletben kell meghatározni.
A 9. §-hoz A környezethasználat feltételét előíró engedélyek köre a törvény értelmében az egységes környezethasználati engedéllyel bővül. A felügyelőség a levegőbe, vízbe, talajba történő kibocsátásokat, valamint a hulladékkal kapcsolatos intézkedéseket érintő feltételek teljesítése esetén adja meg az egységes környezethasználati engedélyt. Tekintettel arra, hogy az egységes környezethasználati engedélyköteles tevékenységeknek csak egy része tartozik a környezeti hatásvizsgálati eljárás hatálya alá, indokolt az eltérő módon induló, de azonos engedélyhez kapcsolódó eljárások külön pontban történő nevesítése.

20/2001. (II. 14.) Korm. rendelet a környezeti hatásvizsgálatról
1. számú melléklet a 20/2001. (II. 14.) Korm. rendelethez
A környezeti hatásvizsgálat-köteles tevékenységek listája
„B” fejezet
Tevékenységek, illetve a megvalósításukhoz szükséges létesítmények, valamint jelentős módosítások, amelyeknél a felügyelőség döntésétől függ, hogy szükséges-e a részletes környezeti hatásvizsgálat elvégzése.
51. Üveg- és üvegszálgyártás 20t/nap késztermék előállításától

193/2001. (X. 19.) Korm. rendelet az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás részletes szabályairól
4. § (1) A rendelet hatálya alá tartozó tevékenység egységes környezethasználati engedély alapján kezdhető meg.
(2) A környezetvédelmi hatóság az egységes környezethasználati engedélyezési eljárást - a (3) bekezdésben foglaltak kivételével - a környezethasználónak a hatósághoz benyújtott kérelmére indítja meg.
(3) A környezetvédelmi hatóság az egységes környezethasználati engedélyezési eljárást a tevékenység tekintetében - amennyiben az külön jogszabály szerint környezeti hatásvizsgálat hatálya alá tartozik - a környezetvédelmi engedélyre való jogosultságot megállapító határozat jogerőre emelkedését követően, - ha a kérelmező, környezethasználó eltérően nem nyilatkozik - hivatalból indítja meg.
9. § (4) Az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás lefolytatásának határideje 90 nap, amely egy alkalommal 30 nappal meghosszabbítható.
1. számú melléklet a 193/2001. (X. 19.) Korm. rendelethez
Az egységes környezethasználati engedélyhez kötött tevékenységek listája
3.3. Üveg gyártására szolgáló létesítmények, beleértve az üvegszálat is, 20 tonna/nap olvasztókapacitáson felül.