Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettese és az adatvédelmi biztos
Jelentése
az OBH 5522/2003. sz. ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
Az eljárás megindulása
A kórházak előtti inkubátorokba helyezett csecsemők védelme érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosa és az adatvédelmi biztos 2000-ben és 2001-ben közös vizsgálatot folytatott. 
A biztosok egyrészt jogszabályok módosítását javasolták az igazságügy-miniszternek, úgy hogy a gyermekéről az inkubátorba helyezéssel lemondó anya valóban névtelen maradhasson, az anyakönyvvezetőnek ne kelljen az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 2/1982. (VIII. 14.) MTTH rendelkezés 55. § (2) bekezdésének megfelelően az ismeretlen szülőktől származó gyermek születésének anyakönyvezése előtt a gyermek adatainak megállapítására, a rendőrség bevonásával vizsgálatot kezdeményeznie. Ezt a rendelkezést végül a 2002. évi XLV. törvény 34. §. e) pontja hatályon kívül helyezte, vagyis az ombudsmani kezdeményezés teljesült.
További probléma volt, hogy az újszülöttjét inkubátorba helyező anya megvalósítja a Btk. 193. § (1) bekezdése szerinti családi állás megváltoztatásának bűntettét. Ezért, továbbá az újszülöttek életének védelme érdekében a biztosok olyan jogszabály alkotását kezdeményezték, amely a csecsemőnek a kórházak bejáratánál való elhelyezését nem rendeli büntetni.
Az igazságügy-miniszter a kezdeményezésre 2001 februárjában kelt válaszlevelében – többek között – a következő tájékoztatást adta: „…véleményem  szerint a cselekmény büntetendő volta teljes mértékben indokolt, a büntetőjogi fenyegetettség megszüntetését ezért a közeljövőben nem tervezzük… Szükségesnek tartom azonban, hogy a többrétegű társadalmi összefüggéseket felvető, ugyanakkor érzékeny alapjogokat (a gyermek élethez és emberi méltósághoz való jogát, az anya önrendelkezési jogát) érintő kérdés körültekintő megvitatására kerüljön sor a Biztosok, az Igazságügyi Minisztérium és az ágazatilag illetékes Szociális és Családügyi Minisztérium munkatársainak bevonásával.” Az egyeztető tárgyalásra 2001. április 25-én került sor, amelyen a következő megállapodás született: az Igazságügyi Minisztérium a legfőbb ügyész állásfoglalását kéri arról, hogy az újszülött inkubátorba tétele kimeríti-e a bűncselekmény törvényi tényállását, ha igen, akkor a Btk. vonatkozó módosítása kezdeményezhető-e. Továbbá hivatalos állásfoglalást kér a Belügyminisztériumtól és a Szociális és Családügyi Minisztériumtól. Az állásfoglalások beérkezése és feldolgozása után újabb egyeztető tárgyalás összehívására tett ígéretet az Igazságügyi Minisztérium képviselője, de arra nem került sor. Ezért, tekintettel arra, hogy az élethez való alkotmányos joggal összefüggő visszásság megszüntetését mi is nélkülözhetetlennek tartottuk – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 18. § (4) bekezdése alapján – 2003 novemberében az igazságügyi minisztert az egyeztetés folytatására kértük fel. 

Az érintett alkotmányos jog
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

Jogszabályi háttér
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
193. § (1) Aki más családi állását megváltoztatja, így különösen gyermeket kicserél, vagy más családba csempész, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

Következtetések, állásfoglalás
Az igazságügy-miniszter válaszában kifejtette, hogy az újszülöttjüket a kórház előtti inkubátorban elhelyező anyák magatartásának büntetőjogi megítélése, illetőleg a jogi szabályozás esetleges módosítása több irányú és igen körültekintő vizsgálatot igényel. A miniszter ismételten kérte a Legfőbb Ügyészség állásfoglalását, egyben tájékoztatást kért a bűnüldöző szervek gyakorlatáról,  vagyis arról, hogy indítanak-e büntetőeljárást a csecsemőt inkubátorba helyező személy ellen, illetőleg milyen indokok alapján kerül sor a nyomozás megtagadására, vagy megszüntetésére. A miniszter szükségesnek tartotta az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztériummal való egyeztetést is.
Az Legfőbb Ügyészség állásfoglalásának birtokában és az egyeztető tárgyalásokat követően az egészségügyi, szociális és családügyi miniszter tájékoztatott arról, hogy mely jogszabályok módosítása szükséges ahhoz, hogy a jelzett magatartás büntetőjogi következményeket ne vonjon maga után. Az egyik ilyen a házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény örökbefogadásra vonatkozó szabályainak olyan kiegészítése, hogy a gyermek örökbefogadásának engedélyezéséhez ne legyen szükség annak a szülőnek a hozzájárulására, aki gyermekét, annak érdekében, hogy más nevelje fel – személyazonosságának feltárása nélkül – az egészségügyi intézmény erre kijelölt helyén helyezi el, feltéve, hogy bizonyos időn belül a gyermekért nem jelentkezik. A törvényben meghatározott idő elteltével a gyermek örökbeadhatóvá válna, a szülő pedig ráutaló magatartással mintegy „hozzájárulna” gyermeke örökbeadásához.
A szaktárca fontosnak tartja azt is, hogy az inkubátorba helyezés lehetőségéről az érintettek tudomást szerezhessenek. Ezért szükséges a magzati élet védelméről szóló 1992. évi LXXIX. törvény módosítása is olyan módon, hogy a Családvédelmi Szolgálat munkatársának az állapotos nőt – lehetőleg a magzat apja jelenlétében – a terhesség-megszakítási kérelem bejelentését követően tájékoztatnia kelljen az inkubátorba helyezés lehetőségéről, továbbá arról, hogy az inkubátorba helyezéssel az anya ráutaló magatartással hozzájárul a gyermek örökbeadásához. 
Végül szükséges a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény módosításával a gyermekjóléti szolgáltatás feladatainak bővítése ugyanazon tájékoztatási kötelezettséggel, amely a magzati élet védelméről szóló törvény esetében. 
Álláspontunk szerint a szóban forgó tervezett jogszabály-módosítások a gyermek élethez és emberi méltósághoz való alkotmányos jogának érvényesülését szolgálják, nem csökkentve ezzel az anya önrendelkezési jogát. Előzőekre tekintettel a tervezett jogszabály-módosításokkal egyetértünk, azok mielőbbi megvalósítását támogatjuk.

Budapest, 2004. december 10.

                       Takács Albert sk.                                                          Péterfalvi Attila sk.
az állampolgári jogok országgyűlési biztosának                                 adatvédelmi biztos
                   általános helyettese