Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 5387/2003. sz. ügyben

Előadó: Tomolák Katalin
Az eljárás megindulása
A panaszos hivatalunkhoz intézett beadványában kifogásolta, hogy gyermeke apai kapcsolattartását szabályozó hatósági határozat nem rendelkezik pontosan az időszakos (korábban: rendkívüli) kapcsolattartás kezdő és befejező napjáról, illetve az elmaradt kapcsolattartások esetén túl általánosan fogalmazza meg az ő, mint gondozó szülő kötelezettségeit. A panaszos sérelmezte azt is, hogy az apai kapcsolattartás végrehajtása ügyében másodfokon eljáró Komárom-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala (a továbbiakban: megyei gyámhivatal) folyamatosan elmarasztalja őt, miközben az apa kérelmeinek helyt ad.  A panaszos külön kiemelte a megyei gyámhivatal 8-452/2003. számú, 2003. október 3-án kelt döntését megelőző eljárás hiányosságait. Eszerint, a megyei gyámhivatal eljárása során nem tartott tárgyalást, a panaszost elmulasztotta meghallgatni, az apa fellebbezésében foglaltakat a panaszos nem ismerhette meg, a gyermekével felvett jegyzőkönyvet nem mutatták meg neki. A határozat rendelkező része nem utal arra, hogy gyermekét meghallgatták.
A beadványban foglaltakkal kapcsolatban felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében rögzített, a jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül is a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazásom alapján az ügyben vizsgálatot indítottam.
A Komárom-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatalának vezetőjétől a panasszal érintett ügyben tájékoztatást értem, egyidejűleg bekértem a keletkezett dokumentumok másolatát, és azokat áttanulmányoztam.

Az ügy jogszabályi háttere
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus állam.

1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról (Csjt.)
92. § (1) A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani. A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn. (2) A szülőnek joga van gyermekével kapcsolatot tartani akkor is, ha szülői felügyeleti joga szünetel.

1997. évi XXXI. tv. a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.)
128. § (1) A gyámügyi eljárásban meg kell hallgatni a szülőt és más törvényes képviselőt, a gondozót, a korlátozottan cselekvőképes személyt és az ítélőképessége birtokában levő cselekvőképtelen gyermeket, továbbá minden esetben azt, akivel szemben kötelezettséget kívánnak megállapítani, valamint - szükség szerint - a gyermek más közeli hozzátartozóit. A meghallgatást mellőzni lehet, ha a meghallgatás miatti késedelem elháríthatatlan kárral vagy veszéllyel járna.

149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)
11. § (4) A gyámhatóság a gyermeket törvényes képviselője, illetve egyéb érdekelt jelenléte nélkül is meghallgathatja, ha az a gyermek érdekében áll. (5) A gyámhatóság az ügyfelet, illetőleg az érintett személyt szükség esetén hivatalos helyiségén kívül is meghallgathatja.
27. § (1) A kapcsolattartás célja, hogy a) a gyermek és a szülő, valamint a más kapcsolattartásra jogosult közeli hozzátartozó közötti családi kapcsolatot fenntartsa, továbbá b) az arra jogosult szülő a gyermek nevelését, fejlődését folyamatosan figyelemmel kísérje, tőle telhetően elősegítse. (2) A kapcsolattartási jog formái: folyamatos és időszakos kapcsolattartás a gyermek elvitelének jogával és visszaadásának kötelezettségével, továbbá a gyermek tartózkodási helyén történő meglátogatása, levelezés, telefonkapcsolat, ajándékozás, csomagküldés. 
30. § (2) A kapcsolattartást akadályozó körülményekről a felek lehetőleg írásban kötelesek tájékoztatni egymást. A jogosultnak fel nem róható okból - így különösen a betegség, indokolt külföldi tartózkodás, vagy a rendkívüli munkavégzés miatt - elmaradt kapcsolattartást pótolni kell, feltéve, hogy a jogosult a kapcsolattartást szabályozó határozatban foglaltak szerint eleget tett előzetes értesítési kötelezettségének, illetve az előre nem látható akadályok felmerülését utólag igazolja.

A tényállás és a vizsgálat megállapításai
1./ A megyei gyámhivatal vezetőjétől kért tájékoztatás, valamint a rendelkezésemre bocsátott dokumentumok szerint a panaszos gyermekének apai kapcsolattartását a Tatabányai Városi Gyámhivatal 20-138/7/2002. számú, 2002. február 21-én kelt határozatával szabályozta. Abban rendelkezett a kapcsolattartás formájáról, gyakoriságáról, időtartamáról, a gyermek átadásának és átvételnek helyéről, valamint az elmaradt kapcsolattartás pótlásának rendjéről. Az ünnepekre, valamint a tavaszi szünidőre vonatkozóan pontosan meghatározta a kapcsolattartás kezdő és befejező időpontját. A nyári szünidő tekintetében – a kialakult gyakorlatot követve – úgy döntött, hogy a kapcsolattartás konkrét időpontjában a szülők minden év május 31-ig kötelesek megállapodni, ennek hiányában a kapcsolattartás július 1-jétől számított 3 hétig tart.
Az elmaradt kapcsolattartások pótlásának rendjét az alábbiak szerint szabályozta: „A szülőnek fel nem róható okból elmaradt kapcsolattartást a következő hét végén, de legalább 30 napon belül – a folyamatos kapcsolattartásnak megfelelő időpontban – pótolni kell.” 
A gyámhivatal rendelkezett végül arról is, hogy „Amennyiben bármely szorgalmi időben szabályozott időszakos kapcsolattartás átfedi a folyamatos kapcsolattartást, az anya a nyári szünidőben többletnapként pótolja az apa részére a vele egyeztetett időpontban.”
A panaszos, valamint az apa által előterjesztett fellebbezéseket követően a megyei gyámhivatal megváltoztatta a folyamatos kapcsolattartás kezdő és befejező időpontjáról szóló első fokú rendelkezést, mind a szorgalmi, mind a nyári szünidőre vonatkozóan, továbbá kimondta, hogy „Nem terjed ki a jogosultnak fel nem róhatóan elmaradt kapcsolattartás pótlási kötelezettsége folyamatos és időszakos kapcsolattartás egybeesése esetén.”
A hivatkozott gyámhatósági rendelkezésekből kitűnik, hogy a panaszos gyermeke apai kapcsolattartását szabályozó jogerős határozat pontosan tartalmazza a kapcsolattartás formáját, gyakoriságát, időtartamát, a gyermek átadásának és átvételének a helyét, valamint az elmaradt kapcsolattartás pótlásának rendjét. Ezért panaszos beadványának azon részét, melyben kifogásolta, hogy a szóban forgó határozat pontatlan és túl általános rendelkezéseket tartalmaz a kapcsolattartások kezdő és befejező időpontjára, valamint az elmaradt kapcsolattartásokra vonatkozóan, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) alapján, mint nyilvánvalóan alaptalant elutasítottam.
2./ A panaszos által sérelmezett megyei gyámhivatali döntésekkel kapcsolatban az alábbiakat állapítottam meg:
A panaszbeadványt megelőző időszakban született – és a rendelkezésemre bocsátott – másodfokú határozatok közül a 2002. évben hozott döntések vizsgálatára az Obtv. 17. § (4) bekezdése értelmében nincs lehetőségem, tekintettel arra, hogy azok egy éven túliak.
A 2003. évben született dokumentumok szerint az apa 2003 februárjában a gyámhivataltól kérte a 2001-ben elmaradt két nap, és a 2003. február 21-én elmaradt kapcsolattatás pótlását. A panaszos erre vonatkozóan úgy nyilatkozott, hogy az apa a 2002. évi téli időszakos kapcsolattartás alkalmával két nappal később vitte vissza a gyermeket, és kérte, hogy a gyámhivatal ezt a két napot tekintse a 2001. évben elmaradt kapcsolattartások pótlásának. A gyámhivatal a kérelemnek helyt adott, és a 2003. április 1-jén született, 20.317/9/2003. számú határozatában csak a 2003 február 21-i kapcsolattartás pótlását rendelte el. A fellebbezési eljárás során a megyei gyámhivatal – helyesen – rávilágított arra, hogy az első fokú hatóság a téli szünidő felének kiszámításánál tévedett. Ezért a 8-305/2/2003. számú, 2003. június 5-én kelt határozatában az első fokú döntést megváltoztatta, és a 2001. évi elmaradt apai kapcsolattartások pótlását is elrendelte.
Az apa 2003. július 5-én újabb beadvánnyal fordult a gyámhivatalhoz, melyben jelezte, hogy a 2003. június 27. és 29. közötti folyamatos kapcsolattartás elmaradt. Ezzel kapcsolatban a panaszos a hatóságnak bejelentette, hogy a kapcsolattartás várható elmaradásáról 2003. június 24-én levélben előzetesen értesítette az apát. A gyámhivatal a XIV. kerületi Postahivataltól kért tájékoztatás alapján megállapította, hogy a panaszos ajánlott levelét június 26-i nappal kézbesítették az apa részére. Ez alapján a gyámhivatal az apa kapcsolattartási napok pótlására irányuló kérelmét a 20-317/40/2003. számú, 2003. augusztus 15-én kelt határozatával elutasította. Az apa fellebbezését követően a megyei gyámhivatal a másodfokú eljárás során megállapította, hogy a panaszos már június elején pontosan tudta, hogy gyermeke június 19.-től 27.-ig táborban lesz, és emiatt a június 27-28-29-i kapcsolattartás értelemszerűen elmarad. Erről azonban csak június 24-én kelt levelében értesítette az apát, akinek az értesítést június 26-án – életszerűen délután, munka után – volt alkalma kézhez venni. Tekintettel arra, hogy ez az időpont 24 órával előzi meg a kapcsolattartás megkezdésének időpontját, és nem a határozatban foglalt 48 órával, a megyei gyámhivatal a 8-452/2003. számú, 2003. október 3-án kelt határozatával az első fokú döntést megváltoztatta, és az apa kérelmének helyt adott. 
Mindezek alapján megállapítottam, hogy a megyei gyámhivatal panaszos által sérelmezett döntései alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem okoztak, abban mindvégig a kapcsolattatást szabályozó jogerős határozatban foglaltak érvényesültek. Ezért a megyei gyámhivatal panaszos által sérelmezett döntéseinek vizsgálatát országgyűlési biztosi intézkedés nélkül zártam le.
3./ A panaszbeadványában foglaltak alapján külön vizsgáltam a megyei gyámhivatal 8-452/2003. számú, 2003. október 3-án kelt határozatát megelőző eljárást, és a hivatalvezető tájékoztatása, valamint a rendelkezésemre álló iratok alapján az alábbiakat állapítottam meg:
A gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet 13. § (1) bekezdése értelmében „A gyámhatóság szükség esetén, illetve az ügyfél kérelmére tárgyalást tart, melyre az ügyfeleket székhelyére idézheti.” Az iratok szerint a tárgyalás megtartását sem a panaszos, sem a gyermek apja nem kérte, a megalapozott döntéshez – a tárgyalás megtartása nélkül is – elegendő bizonyíték állt a megyei gyámhivatal rendelkezésére, ezért e téren mulasztás nem terheli. 
Mulasztást követett el viszont azzal, hogy a felek személyes meghallgatását mellőzte, és a mellőzés okáról a határozat indoklásában sem tett említést. A határozatban nem utalt a gyermek meghallgatására sem, holott később maga hivatkozott arra, hogy érdemi döntését – többek között – a gyermek által elmondottakra alapozta. Megkeresésemre azonban a panaszos által hiányolt dokumentumokat (az apa fellebbezését, valamint a gyermekkel felvett jegyzőkönyv másolati példányát) 2003. december 9-én kelt levele mellékleteként – pótlólag – megküldte a panaszosnak a megyei gyámhivatal. 
A megyei gyámhivatal eljárásának hiányosságai ugyan sértették a jogállamiság elvét, és az abból fakadó jogbiztonság követelményét, de azok olyan csekély súlyúak voltak, és tartalmában nem befolyásolták érdemi döntéseit, hogy ajánlást nem tettem. Ugyanakkor az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján felhívom a megyei gyámhivatal vezetőjét, hogy a jövőben, ha eljárása során mellőzi az érintettek személyes meghallgatását, határozatában annak okát indokolja meg, továbbá a határozat indoklásában ismertesse a megállapított tényállás alapjául elfogadott bizonyítékokat is. 

Budapest, 2004. október 28.

Takács Albert sk.