Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 5040/2003. sz. ügyben

Előadó: Tomolák Katalin
Az eljárás megindulása
A panaszos apa hivatalunkhoz intézett beadványában sérelmezte, hogy a Budapest IX. kerületi Gyámhivatalhoz gyermekével való kapcsolattartásának végrehajtása érdekében a 2002 decembere óta több alkalommal előterjesztett kérelmeire érdemi döntés csak 2003 júniusában született, és a gyámhivatal a fellebbezési eljárás során hozott másodfokú döntésnek sem tett időben eleget. 
A panasz tartalmazta azt is, hogy a Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróság Pf.21.126/2002/8. szám alatt, 2003. január 9-i keltezésű ítéletében jogerősen döntött a kapcsolattartás kérdésében. A gyermek az anya gondozásában maradt.
A panasz alapján felmerült az Alkotmányban rögzített demokratikus jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazásom alapján vizsgálatot indítottam.
Az ügyben illetékes Budapest IX. kerületi Gyámhivatal vezetőjétől a panasszal kapcsolatban tájékoztatást kértem, egyidejűleg bekértem a keletkezett dokumentumok másolatát, és azokat áttanulmányoztam.

A megállapított tényállás
A gyámhivatal vezetőjének tájékoztatása, valamit a rendelkezésemre bocsátott dokumentumok szerint a panaszos a lakóhelye szerinti Kapuvár Város Gyámhivatalánál 2002. december 23-án, 2003. január 6-án és január 20-án tett jegyzőkönyvi nyilatkozataiban az elmaradt kapcsolattartások végrehajtása iránt kezdeményezett eljárást.  A jegyzőkönyveket Kapuvár Város Gyámhivatala megküldte a gyermek törvényes képviselőjének lakóhelye szerint illetékes Budapest IX. kerületi Gyámhivatalhoz.(a továbbiakban: gyámhivatal) A gyámhivatal a 2003. január 30-án kelt levelében hiánypótlás címén felkérte a panaszost, hogy nevezze meg az elmaradt kapcsolattartásokat igazoló tanúit, nyújtsa be a kapcsolattartást szabályozó jogerős végzést, és ha a kapcsolattartás meghiúsítása folytán keletkezett utazási költségének megtérítését kéri, csatolja az azt igazoló számlákat. A panaszos február 10-én írt levelében megadta a tanúk nevét és címét, továbbá csatolta a Soproni Városi Bíróság P.20.877/2001/31. számú, 2002. április 19-én kelt végzését, melyben a bíróság ideiglenes intézkedés keretében szabályozta a panaszos kiskorú gyermekével való kapcsolattartását. A bíróság P.20.877/2001/40. számú, 2002. július 19-én hozott végzésből megállapítható, hogy az anya az ideiglenes intézkedés ellen jogorvoslattal élt, majd fellebbezését visszavonta. (Ezzel az ideiglenes intézkedés – jogerőre emelkedését követően – végrehajtható lett.) Végül a bíróság a panaszos és felesége házasságának felbontása és járulékai iránt indult perben 2002. augusztus 19-én, P.20.877/2001/40. számon hozott ítéletet, amely a panaszos fellebbezése folytán csak a házasság felbontása tekintetében emelkedett jogerőre. (A kapcsolattartásra vonatkozóan továbbra is az ideiglenes intézkedés volt végrehajtható.) A panaszos, utazási költségének megtérítését az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal üzemanyagárakról kiadott közleményében szereplő üzemanyag norma szerint kérte elszámolni. Kérelmében megnevezte a tanúkat, akik igazolni tudták, hogy lakóhelyéről gépkocsival utazott fel Budapestre, hogy gyermekét a kapcsolattartás idejére magával vigye, feltüntette a lakóhelye és Budapest között autópályán megtett kilométer távolságot, és mellékelte gépjárműve forgalmi engedélyének másolatát. A panaszos 2003. február 24-i újabb – végrehajtást kérő – beadványához már a Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróság kapcsolattartás megváltoztatását kimondó ítéletét is csatolta. 
Miután a gyámhivatal a kapcsolattartás végrehajtása, valamint az utazási költség megtérítése ügyében érdemi döntést továbbra sem hozott, a panaszos – jogi képviselője útján – a Fővárosi Közigazgatási Hivatal Gyámhivatalának (a továbbiakban: Fővárosi Gyámhivatal) intézkedését kérte. A Fővárosi Gyámhivatal 2003. május 19-én kelt levelében megállapította, hogy a gyámhivatal jogszabályt sértett és felkérte, hogy a végrehajtás érdekében tegye meg a megfelelő intézkedéseket.
Eközben a panaszos 2003. március 10-én, majd március 24-én újabb kérelmeket nyújtott be a kapcsolattartás végrehajtása iránt. 
A gyámhivatal 2003. június 24-én, XVIII-234/15/2003. számon hozta meg első határozatát. Ebben a panaszos 2002. december 13-án, 2003. január 20-án, és február 10-én kelt – kapcsolattartás végrehajtására irányuló – kérelmeit jogerős bírói ítélet hiányában, a 2003. február 24-i kérelmét pedig mert a panaszos nem az időközben jogerőre emelkedett másodfokú ítéletben megjelölt kapcsolattartási nap végrehajtását kérte, elutasította. A gyámhivatal a panaszos utazási költség megtérítésére vonatkozó kérelmeit is elutasította. Ugyancsak elutasította a gyámhivatal a XVIII-234/16/2003 számú, 2003. július 7-én kelt határozatával a panaszos 2003. március 10-i és március 24-i kérelmeit, mivel a végrehajtási kérelem nem a jogerős bírói ítéletben megjelölt napokra esett. A panaszos mindkét határozatot megfellebbezte. 
A Fővárosi Gyámhivatal a  – 2003. augusztus 11-én kelt – a gyámhivatalhoz augusztus 25-én érkezett – döntésével a XVIII-234/15/2003. számú első fokú határozatot megsemmisítette és az első fokú hatóságot új eljárásra utasította. A gyámhivatal az új eljárás lefolytatásának eredményeként 2003. szeptember 24-én – a rendelkezésére álló 30 napos ügyintézési határidőn belül – meghozta döntését. Ebben megállapította, hogy a Soproni Városi Bíróság kapcsolattartást szabályozó ideiglenes intézkedése a megyei bíróság ítéletéig jogerős és végrehajtható volt, ezért az erre az időszakra eső kapcsolattartások elmaradása miatt az anyát figyelmeztetésben részesítette. A meghiúsult kapcsolattartások folytán keletkezett utazási költségek megtérítéséről azonban a gyámhivatal nem rendelkezett. A panaszos 2003. február 24-i kérelmét  pedig mind a végrehajtás, mind a költségek tekintetében elutasította. A határozat ellen az érdekeltek jogorvoslattal éltek, a Fővárosi Gyámhivatal azonban a fellebbezési eljárás végeredményeként az első fokú határozatot helybenhagyta. Határozatában a panaszos utazási költség megtérítésére irányuló kérelmének az elutasítását az alábbiakkal indokolta: „Az utazási költséget a jogosultnak hitelt érdemlően kell igazolni, ami jelen esetben nem történt meg, az apa nem csatolta a tényleges útiköltség megállapítására vonatkozó számlákat.”  
A Fővárosi Gyámhivatal a panaszos által megfellebbezett XVIII-234/16/2003. számú első fokú határozatot helybenhagyta.

Az ügy jogszabályi háttere
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. 

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
15. § (5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.

149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)
33. § (2) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó határozatnak nem tesz eleget, a gyámhivatal írásban figyelmezteti magatartásának következményeire, ennek eredménytelensége esetén az Áe. végrehajtásra vonatkozó szabályait alkalmazza. (5) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó jogerős határozatnak önhibájából nem tesz eleget, a gyámhivatal őt a jogosultnak a kapcsolattartás meghiúsítása folytán keletkezett igazolt költségei (pl. utazási költség) viselésére kötelezi.

A vizsgálat megállapításai
A vizsgálatom során megállapítottam, hogy a panaszos 2002. december 23. és 2003. február 24. között öt alkalommal, majd még további két alkalommal (2003. március 10. és március 24.) kérte a gyámhivataltól gyermekével való kapcsolattartásának végrehajtását, valamint utazási költségeinek megtérítését, mely kérelmeire a gyámhivatal csak 2003. június 24-én hozott döntést. Ennek során a gyámhivatal nem vette figyelembe, hogy a megyei bíróság II. fokú ítéletének jogerőre emelkedéséig a Soproni Városi Bíróság ideiglenes intézkedése érvényben volt, mely alapján a panaszos a kapcsolattartásra, és utazási költéseinek megtérítésére is jogosult volt. Mindezek értelmében a gyámhivatal az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében rögzített, a jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül is a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott 
A Fővárosi Gyámhivatal azzal, hogy a panaszos utazási költség megtérítésére irányuló kérelmeit az útiköltség megállapításához szükséges számlák hiányában elutasította, a demokratikus jogállamiságból eredő jogbiztonsággal, ezen belül is a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben úgyszintén visszásságot okozott.
A Gyer. vonatkozó rendelkezése szerint „Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó jogerős határozatnak önhibájából nem tesz eleget, a gyámhivatal őt a jogosultnak a kapcsolattartás meghiúsítása folytán keletkezett igazolt költségei (pl. utazási költség) viselésére kötelezi.”
A Gyer. azonban nem sorolja fel taxatíve, hogy mit kell igazolt költségnek tekinteni. A panaszos azonban hitelt érdemlően igazolta, hogy a kapcsolattartások teljesülése érdekében az utazáshoz saját tulajdonú gépjárművét vette igénybe, az APEH Közleményben szereplő mindenkor elszámolható benzinár alapján pedig kiszámolta az  üzemanyag költséget, mint utazási költséget, amit – számla hiányában is – el kellett volna fogadni.

A feltárt alkotmányos visszásságokra tekintettel az Obtv. 21. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazásom alapján a Budapest IX. kerületi Gyámhivatal vezetőjénél kezdeményezem:
– a jövőben az ügyfelek kérelméről – az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezésének megfelelően – az eljárási határidők betartásával, érdemben döntsön. 

A Fővárosi Közigazgatási Hivatal Gyámhivatalának vezetőjénél azt kezdeményezem, hogy 
– a jövőben – hasonló esetekben – fogadja el igazolt költségként az APEH Közleményben szereplő, mindenkor elszámolható benzinár alapján kiszámolt üzemanyag költséget, mint utazási költséget és döntsön annak megtérítéséről, és javaslom, hogy ezen kezdeményezésről tájékoztassa a kerületi gyámhivatalok vezetőit is. 

Budapest, 2004. szeptember 14.

Takács Albert sk.