Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 4632/2003. sz. ügyben

Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása

A német állampolgárságú panaszos a kiskorú gyermekével szemben, Siófokon foganatosított rendőri intézkedés jogszerűségét - fia előállítását, fogvatartásának módját és kihallgatását - sérelmezte. Állítása szerint a fiának nem engedték meg, hogy élelmet és az asztmájára szedett gyógyszert magához vegye a fogdára kísérése előtt; a fogvatartása a rendőrség által megjelölt időpontnál tovább tartott; a kihallgatásán pedig védő nem volt jelen.
A panaszos kifogásolta továbbá, hogy az intézkedéssel szemben tett panaszát elutasító rendőrségi határozat elleni fellebbezésre nyitva álló 8 napos határidő nem volt elegendő a határozat lefordítására és így a jogorvoslat előterjesztésére.
Az ügyben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a Siófoki Rendőrkapitányság vezetőjétől tájékoztatást és az eljárási iratok megküldését kértem.

Érintett alkotmányos jogok:

Jogállamiság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § /1/ bek.) Személyes szabadsághoz való jog (Alkotmány 55. § /1/ bek.)
Védelemhez való jog (Alkotmány 57. § /3/ bek.)
Jogorvoslathoz való jog (Alkotmány 57. § /5/ bek.)
Lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alkotmány 70/D. § /1/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok: 

1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről (Btk.):
316. § (1) Aki idegen dolgot mástól azért vesz el, hogy azt jogtalanul eltulajdonítsa, lopást követ el.
(2) A büntetés vétség miatt két évig terjedő szabadságvesztés, közérdekű munka vagy pénzbüntetés, ha a lopást kisebb értékre [...]
követik el.

1994. XXXIV. törvény a Rendőrségről (Rtv.):
15. § (1) A rendőri intézkedés nem okozhat olyan hátrányt, amely nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával.
18. § (1) A fogvatartott részére biztosítani kell azt a lehetőséget, hogy egy hozzátartozóját vagy más személyt értesítsen, feltéve, hogy ez nem veszélyezteti az intézkedés célját. Ha a fogvatartott nincs abban a helyzetben, hogy e jogával élhessen, az értesítési kötelezettség a Rendőrséget terheli. Ha a fogvatartott fiatalkorú vagy gondnokság alá helyezett, haladéktalanul értesíteni kell törvényes képviselőjét vagy gondnokát.
31. § (1) Akivel szemben személyi szabadságot korlátozó intézkedést foganatosítanak, annak ruházatát a rendőr a támadásra vagy az önveszély okozására alkalmas tárgy elvétele végett, előzetes figyelmeztetés után átvizsgálhatja.
33. § (1) A rendőr a további intézkedés megtétele céljából elfogja és az illetékes hatóság elé állítja azt,
a) akit szándékos bűncselekmény elkövetésén tetten értek;
(2) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt,
b) aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható;
(3) A Rendőrség az előállítással a személyi szabadságot csak a szükséges ideig, de legfeljebb 8 órán át korlátozhatja. Ha az előállítás célja még nem valósult meg, indokolt esetben ezt az időtartamot a rendőri szerv vezetője egy alkalommal 4 órával meghosszabbíthatja. Az előállítás időtartamát a rendőri intézkedés kezdetétől kell számítani.
(4) Az előállítottat szóban vagy írásban az előállítás okáról tájékoztatni kell, és az előállítás időtartamáról részére igazolást kell kiállítani.
92. § (1) Az V. és a VI. fejezetben felsorolt rendőri intézkedések, illetve a kényszerítő eszközök alkalmazása (e fejezet alkalmazásában a továbbiakban együtt: intézkedések) miatt - a (2) bekezdésben tett kivétellel - a 93. §-ban meghatározottak szerint jogorvoslatnak van helye.
(2) Az elővezetéssel kapcsolatban az intézkedés elrendelése miatti jogorvoslatra a határozatot hozó hatóság eljárására vonatkozó törvényt kell alkalmazni.
93. § (1) Panasz előterjesztésére az jogosult, akivel szemben az intézkedést foganatosították.
(2) A panaszt az intézkedést követő 8 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szervnél lehet előterjeszteni.
(3) A panaszt a beérkezéstől számított 15 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szerv vezetője indokolt határozattal bírálja el.
(4) A határozat ellen fellebbezésnek van helye, amelyet a közléstől számított 8 napon belül a felettes szervhez címezve, a panaszt elbíráló határozatot hozó rendőri szervnél lehet előterjeszteni.
(5) A fellebbezést az ügy összes iratával a fellebbezési határidő leteltétől számított nyolc napon belül fel kell terjeszteni a felettes szervhez, kivéve, ha a panaszt elbíráló határozatot hozó szerv a határozatát visszavonja, illetőleg a fellebbezésnek megfelelően módosítja, kijavítja vagy kiegészíti.
(6) A felettes szerv a fellebbezés beérkezésétől számított 15 napon belül indokolt határozatában az első fokú határozatot helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.
(7) Ha az érdemi határozat hozatalához nincs elég adat, vagy a tényállás további tisztázása szükséges, a felettes szerv maga intézkedik a tényállás kiegészítése iránt, vagy a határozat megsemmisítése mellett az első fokú határozatot hozó szervet új eljárásra utasíthatja.
(8) A felettes szerv határozatát írásban, a panaszt elbíráló határozatot hozó szerv útján kell közölni a fellebbezővel.
(9) A felettes szerv határozata közigazgatási határozat, amelynek bírósági felülvizsgálatát - a közigazgatási határozatok bírósági felülvizsgálatára vonatkozó szabályok szerint - kérheti az, aki az (1) bekezdés szerint panasz előterjesztésére jogosult.

1998. évi XIX. törvény a büntetőeljárásról (Be.):
46. § A büntetőeljárásban védő részvétele kötelező, ha
c) a terhelt a magyar nyelvet, illetőleg az eljárás nyelvét nem ismeri,
e) e törvény erről külön rendelkezik.
48. § (1) A bíróság, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság védőt rendel ki, ha a védelem kötelező, és a terheltnek nincs meghatalmazott védője. A terheltet a kirendelést követően tájékoztatni kell a védő személyéről. A 46. § a) pontja esetén a védőt legkésőbb a terhelt első kihallgatásáig kell kirendelni.
65. § (1) Ha a terhelt, a védő, a sértett, a magánvádló, a magánfél, a pótmagánvádló, a tanú vagy a szakértő, továbbá a bírósági eljárásban az ügyész határidőt vagy határnapot, illetőleg a jogorvoslatra jogosult határidőt önhibáján kívül mulasztott - ha e törvény eltérően nem rendelkezik - igazolásnak van helye.
(2) Az igazolási kérelmet az elmulasztott határidő utolsó napjától, illetőleg a határnaptól számított nyolc napon belül lehet előterjeszteni. Ha a mulasztás később jutott a mulasztó tudomására, vagy az akadály később szűnt meg, az igazolási kérelem határideje a tudomásszerzéssel, illetőleg az akadály megszűnésével kezdődik. Hat hónapon túl igazolási kérelmet nem lehet előterjeszteni.
(3) Az igazolási kérelemben elő kell adni a mulasztás okát és azokat a körülményeket, amelyek a mulasztás vétlenségét valószínűsítik. Határidő elmulasztása esetén az igazolási kérelem előterjesztésével együtt az elmulasztott cselekményt is pótolni kell.
(4) Az igazolási kérelmet méltányosan kell elbírálni.
166. § (1) A nyomozási cselekményekről - ideértve az ügyész, valamint a nyomozó hatóság intézkedéseit -, ha e törvény másképp nem rendelkezik, az ügyész, illetőleg a nyomozó hatóság jegyzőkönyvet készít. A jegyzőkönyvet a jegyzőkönyvvezető vagy a nyomozó hatóság tagja veszi fel.
 (2) A jegyzőkönyvben fel kell tüntetni
a) az eljáró hatóság megnevezését,
b) az eljárás alapjául szolgáló bűncselekmény megnevezését és a gyanúsított nevét,
c) a nyomozási cselekmény helyét és idejét,
d) a jelen lévő ügyész, nyomozó hatóság tagja, eljárásban részt vevő személy és képviselője, tanú, tanú érdekében eljáró ügyvéd, hatósági tanú és jegyzőkönyvvezető nevét,
e) a kihallgatott terhelt és tanú, a meghallgatott szakértő nevét, valamint az e törvényben meghatározott más személyi adatokat.
190. § (1) Az ügyész a nyomozást határozattal megszünteti,
a) ha a cselekmény nem bűncselekmény,
(2) Az (1) bekezdés a), e), g) és h) pontjában meghatározott esetekben, továbbá, ha a büntethetőséget a gyermekkor zárja ki [Btk. 22. § a) pont], a nyomozás megszüntetésére a nyomozó hatóság is jogosult. A nyomozást megszüntető határozatot a nyomozó hatóság az ügyésznek haladéktalanul megküldi.
450. § A fiatalkorú elleni eljárásban védő részvétele kötelező.

A megállapított tényállás:

A rendelkezésre álló iratok alapján az alábbi tényállás állapítható meg: 2003. augusztus 14-én 17 órakor a Siófoki Rendőrkapitányság Közrendvédelmi Osztályához tartozó Akció-csoport három tagja, valamint a német rendőrség állományából vezényelt rendőr intézkedett a panaszos fiatalkorú fiával és három társával szemben, mert azzal gyanúsították őket, hogy a birtokukban levő, a Plus áruház tulajdonát képező 16 ezer Ft értékű bevásárlókocsit eltulajdonították, és ezáltal elkövették a lopás vétségét. Az intézkedésre a Plus áruháztól kb. 1500 méterre - a fiúk szálláshelyének közelében - került sor, innen a szálláshelyükre szállították őket, hogy a bevásárlókocsiból kipakolhassák az élelmiszereket. Ezt követően a négy fiút a kapitányságra előállították, és egymás után gyanúsítottként kihallgatták. A rendőri intézkedésről készült jelentés és a fogvatartásról szóló igazolás szerint a panaszos fiát augusztus 14-én 23.55-kor engedték szabadon.
A panaszos fiatalkorú fia részére 2003. augusztus 14-én védőt rendeltek ki. A fiú gyanúsítotti kihallgatása – a 8853/2003. ideigl. számú jegyzőkönyv tanúsága szerint – augusztus 14-én 23.14-kor kezdődött és augusztus 15-én 00. 46-kor fejeződött be. A jegyzőkönyvben jelenlevőként van feltüntetve a nyomozó hatóság részéről eljáró személy, a gyanúsított, a tolmács és a védő; ugyanakkor a jegyzőkönyvet a védőként kirendelt személy nem írta alá. A gyanúsított vallomásában előadta, hogy augusztus 14-én délután - nagy mennyiségű élelmiszer vásárlását követően - társaival úgy döntöttek, hogy a bevásárlókocsiban viszik el a szálláshelyükre az árukat, majd a kocsit visszaviszik az áruházhoz.
A lefoglalásról készült, 8853/2003. ideigl. számú jegyzőkönyvben foglaltak szerint a kihallgatást követően, augusztus 15-én hajnali 01. 00 órakor foganatosították a házkutatást és a bevásárlókocsi lefoglalását. A lefoglalás helyeként a jegyzőkönyvben a panaszos fiának németországi lakóhelye szerepel. A rendőrség augusztus 15-én 01. 38 órakor értesítette a német nagykövetséget az eljárás megindulásáról. A panaszos fia sem a kihallgatása, sem a lefoglalás során nem tett ellenvetést, ill. panaszt.
A panaszos a rendőri intézkedéssel szemben 2003. szeptember 3-án tett panaszt e-mailben az ORFK Kommunikációs Igazgatóságán. A beadvány szeptember 8-án érkezett meg a Siófoki Rendőrkapitányságra, melynek vezetője a panaszt 2003. szeptember 23-án kelt határozatában elutasította. A nyomozást időközben, 2003. szeptember 17-én kelt határozattal – bűncselekmény hiányában – megszüntették.

A vizsgálat megállapításai:

Az üggyel kapcsolatban a Siófoki Rendőrkapitányság vezetőjének álláspontja – a panaszt elutasító határozatban foglaltak, valamint a kapott tájékoztatás alapján – az alábbiakban foglalható össze:
A bevásárló kocsi használatára a vásárlók kizárólag az áruházban történő vásárlás idején, a vásárolt árunak a parkolóba való szállításáig jogosultak. A fiúk az áruház illetékes alkalmazottjától nem kértek és nem kaptak engedélyt arra, hogy a kocsit az áruház területéről elvigyék. A bevásárlókocsi „elbirtoklása” az áruháztól 1500 méterre egyértelműen megállapítható volt. A gyanúsítottak elfogását követően a rendőrök a fiúkat a szállásukra kísérték, ahol a vásárolt élelmiszereket kipakolták, majd a kocsit bűnjelként lefoglalták. A fiúkat a német anyanyelvű rendőr részletesen tájékoztatta az intézkedés okáról, várható időtartamáról, és felvilágosította őket arról, hogy hozzátartozó értesítését kérhetik, valamint a rendőrség hivatalból értesíti a külképviseletet. A szállásukon a fiúknak módjukban állt élelmiszert és gyógyszert magukhoz venni. A panaszos fia nem kérte hozzátartozója értesítését, és a fogvatartása során nem panaszkodott rosszullétre, illetve nem említette, hogy gyógyszerre lenne szüksége. A fiúk részére azért nem biztosítottak étkezést, mert a fogda napirendje szerint 17. 00 órakor kerül sor a vacsorára.
Az Rtv. 31. § (1) alapján a rendőrnek nemcsak joga, hanem kötelessége is az előállítás megkezdésekor az elfogott személy ruházatának átvizsgálása minden olyan tárgy elvétele végett, amely támadás vagy önveszély okozására alkalmas. Az előállító helyiségben, ahol a panaszos fiát két magyar fogvatartottal együtt helyezték el, az előírt légköbméter és a természetes szellőzés biztosított volt.
A panaszos fiának gyanúsítotti kihallgatása német nyelvű tolmács, valamint német nyelvet beszélő kirendelt védő jelenlétében történt. A kihallgatás 2003. augusztus 14-én 23.14-től 23.47 percig tartott. A gyanúsított a jegyzőkönyvet a tolmács által az anyanyelvére történő lefordítás után írta alá. Ezt követően, 23.55-kor szabadon bocsátották, az előállítás időtartamáról igazolást kapott, az elvett tárgyait visszakapta.
A rendőrkapitány megállapította, hogy a panaszos fiának előállítására jogszerűen került sor, eljárási jogsértés nem történt, a fogvatartott pedig emberséges bánásmódban részesült.

I. Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a siófoki rendőrkapitány állításai – részben – ellentétesek az iratokkal, illetve a vonatkozó jogszabályokkal. A panaszos fiának szabadon bocsátására nem kerülhetett sor 23.55-kor, ha a gyanúsítotti kihallgatása 00.46-kor fejeződött be. Ezt mind a jegyzőkönyv, mind a panaszos ill. a fia állítása alátámasztja. A kihallgatáson – a jegyzőkönyv aláírásának hiányából következően és a panaszos ill. a fia állítása alapján – nem volt jelen védő, noha az kötelező lett volna. A bevásárlókocsi lefoglalására nem augusztus 14-én délután, hanem 15-én hajnalban került sor, feltehetőleg a fiúk szálláshelyén, és nem a panaszos németországi lakóhelyén.
Az Rtv. 18. § (1) bek. értelmében, ha a fogvatartott fiatalkorú, haladéktalanul értesíteni kell a törvényes képviselőjét, függetlenül attól, hogy a fiatalkorú kéri-e az értesítést-e vagy sem. A 31. § (1) bek. szerint ugyanakkor a rendőr átvizsgálhatja annak a ruházatát, akivel szemben személyi szabadságot korlátozó intézkedést foganatosítanak, vagyis ez az intézkedés nem kötelező, hanem mérlegelés alapján történik.
Álláspontom szerint az előállítás alapjául szolgáló cselekményt az intézkedő rendőrök tévesen minősítették lopásnak, hiszen a lopásnak nemcsak az idegen dolog birtokbavétele, hanem a jogtalan eltulajdonítási célzat is fogalmi eleme, ami az adott esetben kétséget kizáróan nem volt megállapítható. Ezt támasztja alá a fiúk vallomása is, mely szerint vissza akarták vinni a kocsit a kipakolást követően, és erről a szándékukról – a német rendőr segítségével – az intézkedés során is tudomást szerezhettek volna az eljáró rendőrök. A fiúkat akár a helyszínen is felszólíthatták volna az áru kipakolására és a kocsi visszatolására. A rendőri intézkedés ennélfogva sértette az arányosság követelményét, és ezáltal a rendőrség eljárása visszásságot okozott a személyes szabadsághoz való joggal összefüggésben.
Megállapítom továbbá, hogy a rendőrség eljárása visszásságot okozott a védelemhez és a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos jogokkal összefüggésben is, tekintettel arra, hogy a védő nem volt jelen a fiatalkorú és a magyar nyelvet nem beszélő gyanúsított kihallgatásán, valamint arra, hogy a rendőrség elmulasztotta értesíteni a fiatalkorú törvényes képviselőjét.
Mindezekre tekintettel – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bek. alapján – ajánlást teszek a Somogy megyei rendőr-főkapitánynak, hogy gondoskodjon róla, hogy az irányítása alá tartozó rendőri szervek az előállítások foganatosítása, valamint a büntetőeljárások lefolytatása során az arányosság követelményét szem előtt tartva, illetve a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően, ésszerűen járjanak el, különös tekintettel a fiatalkorúak és a külföldiek speciális helyzetére. Felkérem továbbá, hogy vizsgálja ki az iratokkal ellentétes tájékoztatás okát.
Az Obtv. 24. § alapján felkérem az országos rendőrfőkapitányt, hogy vizsgálja meg az adott ügyben eljárók fegyelmi felelősségre vonásának a lehetőségét.
Megállapítom ugyanakkor, hogy a panaszos fiának fogvatartása során a rendőrség eljárása nem okozott alkotmányos joggal összefüggő visszásságot. A panaszos fia ugyanis szólhatott volna a német rendőrnek, hogy gyógyszerre van szüksége. Amennyiben később, a fogdán jelezte volna a rosszullétét, orvosi ellátást biztosítottak volna a számára. Tekintettel arra, hogy a rendőrség nem tudott a fiú gyógyszer szükségletéről, mulasztást nem követett el.

	II. Az iratok alapján megállapítottam, hogy a rendőri intézkedés elleni panaszt a panaszos 8 napon túl terjesztette elő, a rendőrkapitány ugyanakkor – határidőben – elbírálta. A panaszt elutasító határozat tartalmazta, hogy ellene 8 napon belül fellebbezésnek van helye a felettes szervhez. 
Az Alkotmánybíróság 24/1999. (VI. 30.) AB határozatában kifejtette, hogy „a jogorvoslati jog tényleges gyakorlásának egyik elengedhetetlen feltétele, hogy a jogorvoslat benyújtására megfelelő idő álljon rendelkezésre.” A 8 napos határidő a magyar állampolgárok számára elegendő lehet a fellebbezés benyújtására, a külföldiek számára viszont – a határozat lefordításának szükségessége miatt – nem. Mind a büntető, mind a polgári, mind az államigazgatási eljárásban előterjeszthető igazolási kérelem a határidők elmulasztása miatt, az Rtv.-ben szabályozott jogorvoslati eljárásban azonban nem szerepel ez a jogintézmény.
Mindezekre tekintettel megállapítom, hogy a hivatkozott jogi szabályozás hiányossága visszásságot okoz jogorvoslathoz való joggal összefüggésben, ezért az Obtv. 25. §-a alapján javaslom a belügyminiszternek az Rtv. kiegészítését abban a vonatkozásban, hogy a 8 napos határidők elmulasztása esetén igazolási kérelmet lehessen előterjeszteni.

Budapest, 2004. június 4.
Takács Albert sk.