Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 4294/2003. sz. ügyben

Előadó: Tomolák Katalin
Az eljárás megindulása
A panaszos nagyszülők sérelmezték, hogy 2003. július 24-én – a bejelentésükre történt rendőri intézkedés során – a Mosónmagyaróvári Városi Rendőrkapitányság (a továbbiakban: rendőrség) nem az unokájukat veszélyeztető szülők ellen indított eljárást, hanem indokolatlanul elrendelte a gyermek ideiglenes hatályú elhelyezését, kiszakítva őt ezzel megszokott környezetéből. Mosonmagyaróvár Város Gyámhivatala (a továbbiakban: gyámhivatal) nem tette meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a gyermek elhelyezése minél előbb megoldódjon, és a nagyszülők gyermekkel való kapcsolattartásának szabályozásáról az ügyintézési határidőn túl döntött. A gyermeket befogadó Győr-Moson-Sopron Megyei Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálat (a továbbiakban: szakszolgálat) pedig ok nélkül megtagadta a tájékoztatást, amikor unokájukról érdeklődtek.
A panasz alapján felmerült az Alkotmányban rögzített demokratikus jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül is a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazásom alapján az ügyben vizsgálatot indítottam.
A panasszal érintett gyámhivatal, valamint a Szakszolgálat vezetőjétől a beadvánnyal kapcsolatban tájékoztatást kértem, egyidejűleg bekértem az ügyben keletkezett teljes iratanyagot, melyet áttanulmányoztam.

A megállapított tényállás
2003. június 24-én a nagyszülők bejelentése alapján a helyszínre kiérkező rendőrnek a panaszos nagyszülők elmondták, hogy köztük és unokájuk szülei között tettlegességig fajuló családi veszekedés támadt, mert az anya (lányuk) bántalmazta a gyermekét. A rendőr – a panaszosok elmondása, valamint a helyszínen tapasztaltak alapján – az adott helyzetben úgy ítélte meg, hogy a kiskorú súlyos veszélyeztetettsége miatt azonnali intézkedésre van szükség, így a gyermeket kórházba szállította, majd az ott elvégzett orvosi vizsgálat után átadta az elhelyezéséről gondoskodó nyomozónak. A kiskorúnak a Szakszolgálatnál történő ideiglenes hatályú elhelyezéséről a rendőrkapitányság a 722/2003. számú határozatával döntött.
A szülők 2003. június 25-én a gyámhivatal előtt tett jegyzőkönyvi nyilatkozatukban kérték az elhelyezés megszüntetését. A nagyszülők június 30-án keresték fel a gyámhivatalt, ahol azt kérték, hogy az ideiglenes elhelyezés időtartama alatt a gyermek náluk kerüljön elhelyezésre, továbbá azt, hogy a gyermeket az otthon területén látogathassák.
A gyámhivatal a szülők, valamint a nagyszülők kérelme tárgyában teljes körű bizonyítási eljárást folytatott le. Ennek során megkereste az apa lakóhelye szerinti osztrák gyámhatóságot a szülők bécsi lakhelyén történő környezettanulmány lefolytatására, valamint lakhatásuk és jövedelmi viszonyaik igazolására. Felkérte Levél Község Gyermekjóléti Szolgálatának családgondozóját, hogy készítsen környezettanulmányt a nagyszülők lakásán, továbbá véleményt és javaslatot kért a szakszolgálattól a nagyszülők kapcsolattartási kérelme ügyében.
A Gyermekjóléti Szolgálat családgondozója a nagyszülői hátteret alkalmasnak találta a gyermek gondozására, nevelésére. A Szakszolgálat a nagyszülői kapcsolattartásra nem tudott javaslatot tenni, miután a szülők a kapcsolattartás ellen határozottan tiltakoztak. A gyámhivatal a 2003. július 15-én kelt, 5598-18/2003. számú határozatával – a szülők és a nagyszülők nyilatkozatai, valamint a gyermekről készült pedagógiai vélemény alapján – az anyai nagyszülők kapcsolattartásra irányuló kérelmét – a kiskorú érdekében – engedélyezte.
Ezt követően a szülők kérelmére – melyhez 2003. július 15-én kelt jegyzőkönyvi nyilatkozatukban maguk a nagyszülők is hozzájárultak – az 5598-21/2003. számú, 2003. július 17-én kelt határozatával elrendelte valamennyi érdekelt pszichológiai vizsgálatát, majd értesítette az érdekelteket, hogy eljárását 30 nappal meghosszabbította.
A szülők időközben a gyermekük ideiglenes hatályú elhelyezését elrendelő, valamint a nagyszülői kapcsolattartást engedélyező határozat ellen is jogorvoslattal éltek. Győr-Moson-Sopron Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala fellebbezésüket mindkét esetben elutasította. A megyei gyámhivatal a kiskorú ideiglenes hatályú elhelyezése ügyében hozott másodfokú határozatában rávilágított arra, hogy „a gyermek bántalmazása nem feltétlenül jelent közvetlen, kifejezetten fizikai bántalmazást” Álláspontjuk szerint a kiskorú esetében a súlyos veszélyeztetetés – melynek kritériumait a Gyvt. 72. § (2) bekezdése úgy fogalmazza meg, hogy „az ideiglenes hatályú elhelyezést megalapozó súlyos veszélyeztetettségnek minősül a gyermek olyan bántalmazása, elhanyagolása, amely életét közvetlen veszélynek teszi ki, vagy testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődésében jelentős és helyrehozhatatlan károsodást okozhat”– „a gyermek érzelmi bántalmazását jelentette”
A nagyszülők 2003. augusztus 13-án a gyámhivatalban tett jegyzőkönyvi nyilatkozatukban panaszt emeltek a szülők ellen, akik a gyermekotthonban a látogatási idő alatt bántalmazták gyermeküket, a gyermekotthon igazgatója ellen, aki ezt látva nem avatkozott közbe, továbbá a pszichológiai vizsgálatot végző szakértő ellen is. A gyámhivatal azonnal felkérte a szakszolgálat igazgatóját, hogy a panaszosok által elmondottakra reagáljon. Ezt követően – a bizonyítási eljárás folytatásaként – augusztus 18-án 3 tanút hallgatott meg a szülők életmódjával, személyiségével kapcsolatban.
Augusztus 19-én a Győri Rendőrkapitányság írásban értesítette a gyámhivatalt, hogy a kiskorú ismeretlen körülmények között eltűnt a gyermekotthonból. A gyámhivatal azonnal tájékoztatást kért a Szakszolgálattól a gyermek eltűnésének körülményei, valamint a tett intézkedések ügyében. A Szakszolgálat válasza szerint az anya az augusztus 15-i látogatás alkalmával, a gyermekfelügyelő figyelmetlenségét kihasználva szöktette meg a gyermeket az intézet területéről. Az esetet észlelve azonnal értesítették a Győri Rendőrkapitányságot, valamint a hegyeshalmi határátkelőt, továbbá az igazgató szóban és írásban is felvette a kapcsolatot az osztrák főkonzullal.
Augusztus 21-én a gyámhivatal a bécsi gyámhatóság magyarul beszélő munkatársától értesült arról, hogy a szülők a gyermekkel együtt bécsi lakásukban tartózkodnak. A gyermek körülményeinek és elhelyezésének kivizsgálása érdekében a hatóság eljárást indított.
Augusztus 27-i iktatással érkezett meg a gyámhivatalhoz – az általa kirendelt – igazságügyi pszichológus szakértő véleménye, mely szerint mind a szülők, mind a nagyszülők alkalmasak a kiskorú nevelésére, a gyermek azonban anyjához és apjához kötődik érzelmileg erősebben. A vizsgálat eredményeként a szakértő megállapította, hogy a gyermek egyértelműen a szülőkkel szeretne élni.
A gyámhivatal az összes körülményt figyelembe véve, a rendelkezésére álló nyilatkozatok, tanúvallomások, szakértői, pedagógia vélemények alapján az 5598-50/2003. számú, 2003. augusztus 23-án kelt határozatával a gyermek ideiglenes hatályú elhelyezését megszüntette, ezzel egyidejűleg megállapította, hogy a gyermek elhelyezésével kapcsolatban az apa lakóhelye szerint illetékes bécsi Gyámügyi Hivatal folytat eljárást.
A határozat ellen valamennyi fél fellebbezést nyújtott be. A szülők a határozat indoklási részét kifogásolták, egyben az eljárásban részt vett valamennyi ügyintézővel szemben kizárási kérelmet terjesztettek elő. A nagyszülők magát a döntést sérelmezték, továbbá kérték a gyermek náluk történő elhelyezését, és a szülők szülői felügyeleti jogának megszüntetését. Fellebbezésükben kifogást emeltek a Szakszolgálat működése, valamint a pszichológus szakértő véleménye ellen. A fellebbezéseket – figyelemmel a szülők által benyújtott kizárási kérelemre – az Egészségügyi-, Szociális és Családügyi Minisztérium kijelölése alapján a Vas Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala bírálta el a 07-5235/1/2003. számú, 2003. december 4-én kelt határozatával, melyben az első fokú hatóság döntését megalapozottnak találta, így a fellebbezéseket elutasította. A határozat indoklása szerint a gyermek Ausztriában él, ott jár óvodába, az illetékes osztrák gyermekvédelmi intézménynek a szülőkkel folyamatos a kapcsolata, a szülők a védelembe vételről megállapodást írtak alá, és vállalták a családterápiát.
A nagyszülők beadványában foglaltakkal kapcsolatban – megkeresésemre – a Szakszolgálat vezetője arról tájékoztatott, hogy a nagyszülők panaszát kivizsgálta. Megállapította, hogy munkatársai a nagyszülőkkel szemben jogszerűen jártak el, érdeklődésükre a gyermek állapotáról minden esetben kielégítő tájékoztatást adtak. A Szakszolgálat vezetője szerint a kiskorú „esetében hamar kiderült, hogy a gyermeket a szülei szeretik, még akkor is, ha sok hibát követtek el és párkapcsolatuk több ponton labilis.” A gyermek mindenek felett álló érdeke, hogy szüleivel éljen együtt. A Szakszolgálat vezetője tájékoztatott továbbá arról, hogy a gyermekfelügyelővel szemben – aki a gyermek megszöktetéséért felelős – a fegyelmi eljárást saját hatáskörben lefolytatta, végül felelősséggel kijelentette, hogy jelenlétében a gyermek bántalmazására nem került sor.

Az ügy jogszabályi háttere
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus állam.

1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.)
72. § (2) Az ideiglenes hatályú elhelyezést megalapozó súlyos veszélyeztetettségnek minősül a gyermek olyan bántalmazása, elhanyagolása, amely életét közvetlen veszélynek teszi ki, vagy testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődésében jelentős és helyrehozhatatlan károsodást okozhat.
73. § (1) Az illetékes gyámhivatal - a (3) bekezdésben meghatározott kivétellel - az ideiglenes hatályú elhelyezést követően - függetlenül attól, hogy arra mely beutaló szerv intézkedése alapján kerül sor - annak elrendelésétől számított a) harminc napon belül megszünteti az ideiglenes hatályú elhelyezést, ha annak okai nem állnak fenn, vagy b) harminc napon belül elrendeli a gyermek átmeneti vagy tartós nevelésbe vételét, vagy c) hatvan napon belül pert indít az ideiglenes hatályú elhelyezés fenntartása vagy megváltoztatása mellett a gyermekelhelyezés megváltoztatása, illetve a szülői felügyelet megszüntetése iránt.
76. § (1) A gyámhivatal az ideiglenes hatályú elhelyezést megszünteti, ha a) megállapítja, hogy az ideiglenes hatályú elhelyezés feltételei nem álltak fenn, és a gyermek fejlődése korábbi környezetében - szükség esetén védelembe vétel mellett - biztosítható,

149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)
28. § (1) A gyermekkel való kapcsolattartásra mind a szülő, mind a nagyszülő, mind a nagykorú testvér, továbbá - ha a szülő és a nagyszülő nem él, illetőleg a kapcsolattartásban tartósan akadályozva van, vagy kapcsolattartási jogát önhibájából nem gyakorolja - a gyermek szülőjének testvére, valamint szülőjének házastársa is jogosult.
96. § (1) A beutaló szerv az ideiglenes hatályú elhelyezésről való döntése előtt meghallgatja a Gyvt. 128. §-ában meghatározott személyeket, kivéve, ha a súlyos veszélyeztetettség a gyermek életét közvetlen veszélynek teszi ki. (2) A beutaló szerv az ideiglenes hatályú elhelyezés formájának meghatározásánál a gyermek személyiségének, egészségi állapotának megfelelően a Gyvt. 72. §-ának (1) bekezdésében meghatározott sorrendiség figyelembevételével dönt.
98. § (1) Az ideiglenes hatályú elhelyezés felülvizsgálata során az illetékes gyámhivatal a) meghallgatja a Gyvt. 128. §-ában meghatározott személyeket, b) környezettanulmányt készít, c) beszerzi mindazon szervek véleményét, amelyek a gyermekkel az ideiglenes hatályú elhelyezést megelőzően foglalkoztak. (2) A gyámhivatal az ideiglenes hatályú elhelyezést megszünteti, ha annak okai nem állnak fenn, és indokolt esetben megkeresi a jegyzőt a védelembe vétel elrendelése céljából.

A vizsgálat megállapításai
A panasszal érintett ügyben – a rendelkezésemre álló dokumentumok alapján – az alábbiakat állapítottam meg: 
A Mosonmagyaróvári Rendőrkapitányságnak a kiskorú ideiglenes hatályú elhelyezését elrendelő döntése, és az azt megelőző rendőrhatósági intézkedés – az adott körülmények között – indokolt és törvényes volt, alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot nem okozott.
Mosonmagyaróvár Város Gyámhivatala széleskörű bizonyítási eljárást folytatott le a szülők és a nagyszülők életkörülményeinek, jövedelmi viszonyainak, gyermeknevelésre való alkalmasságuknak, a gyermek iránti ragaszkodásuknak, valamint a kiskorú szüleihez és nagyszüleihez való érzelmi kötődésének megállapítása céljából, azért, hogy a gyermek érdekét figyelembe véve, elhelyezése ügyében megalapozott döntést tudjon hozni. Mindez hosszadalmas bizonyítási eljárást igényelt, ezért a gyámhivatal a rendelkezésére álló 30 napos ügyintézési határidőt az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény vonatkozó rendelkezése értelmében további 30 nappal meghosszabbította, és ezen határidőn belül döntött a kiskorú ideiglenes hatályú elhelyezésének megszüntetéséről. A gyámhivatal mind a bizonyítási eljárás, mind a döntés során a gyermek érdekét tartotta szem előtt, ugyanakkor figyelmen kívül hagyta Gyvt. azon rendelkezését, mely szerint az illetékes gyámhivatal az ideiglenes hatályú elhelyezést követően - függetlenül attól, hogy arra mely beutaló szerv intézkedése alapján kerül sor - annak elrendelésétől számított harminc napon belül megszünteti az ideiglenes hatályú elhelyezést, ha annak okai nem állnak fenn, vagy harminc napon belül elrendeli a gyermek átmeneti vagy tartós nevelésbe vételét, vagy hatvan napon belül pert indít az ideiglenes hatályú elhelyezés fenntartása vagy megváltoztatása mellett a gyermekelhelyezés megváltoztatása, illetve a szülői felügyelet megszüntetése iránt. (Gyvt. 73. § (1) bek.) Az ideiglenes hatályú elhelyezést követően a Gyvt. szabályozása szerint a gyámhivatalnak a gyermek további sorsáról 30 napon belül döntést kellett volna hoznia. A gyámhivatalnak nincs jogszabályi felhatalmazása arra, hogy a Gyvt. szóban forgó rendelkezését, mint speciális szabályt figyelmen kívül hagyja, és az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (Áe) szabályait alkalmazza. A gyámhivatal a gyermek ideiglenes hatályú elhelyezésének elrendelésétől számított 30 napon túl döntött az elhelyezés megszüntetéséről, és ezen eljárásával az Alkotmányban rögzített demokratikus jogállamiságból eredő jogbiztonsággal és ezen belül is a tisztességes eljáráshoz fűződő joggal összefüggésben visszásságot okozott. Ugyanakkor a nagyszülői kapcsolattartásról – a panaszosok beadványában foglaltakkal ellentétben – az ügyintézési határidőn belül, a panaszosok kérelmének megfelelően döntött. 
A Győr-Moson-Sopron Megyei Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálat vezetőjének fent ismertetett tájékoztatása alapján megállapítottam, hogy az intézmény vezetője beosztottaival, valamint helyettesével szemben munkáltatói jogkörében eljárva megtette a szükséges intézkedéseket, eljárása alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem okozott. 

A kiskorú intézmény területén történt bántalmazását, valamint a gyermek állapotáról kért felvilágosítás megtagadását sérelmező nagyszülői panasz, és a Szakszolgálat vezetőjének erre vonatkozó tájékoztatása közötti ellentmondás feloldására – jogszabályi felhatalmazás hiányában – nincs lehetőségem. Emiatt ezzel összefüggésben alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg.
A feltárt alkotmányos visszásságra tekintettel az Obtv. 21. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazásom alapján a Mosonmagyaróvár Város Gyámhivatalának vezetőjénél kezdeményezem:
– hogy a jövőben, a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény 73. § (1) bekezdése alapján, 30 napon belül intézkedjék az ideiglenes hatályú elhelyezett kiskorú sorsáról.

Budapest, 2004. augusztus 5.

Takács Albert sk.