Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 4214/2003. számú ügyben
Előadó: dr. Izafé Éva

Az eljárás megindulása
A panaszosok Budapest Főváros XVII. kerületi Önkormányzat eljárását sérelmezték az út- és a gépjárműbehajtó, valamint a gyalogos bejáró építésére vonatkozó 50 ezer forint érdekeltségi hozzájárulás megfizetésére való kötelezéssel és a kivitelezési kifogásokkal kapcsolatban.
A vizsgálat az Alkotmányban deklarált tulajdonhoz, a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye és tisztességes eljáráshoz való jog, megsértésének gyanúja, valamint az arányos közteherviselési kötelezettség elvének érintettsége miatt indult.  

A megállapított tényállás
A panaszosok sérelmezték, hogy az útépítést nem előzte meg az ingatlantulajdonosok teherviselő képességének vizsgálata, valamint az időpontok egyeztetése sem történt meg. Ennek ellenére az útépítés elkezdődött, és aki reggel gépkocsival elment dolgozni, este már nem tudta az ingatlanát megközelíteni. Ez az állapot 2001. decemberétől 2002. márciusig így is maradt. Aki nem akarta a gépkocsit őrizetlenül hagyni, garázst volt kénytelen bérelni. Ez idő alatt mentő, orvos az ott lakókat megközelíteni nem tudta, a tüzelő- és a szemétszállítás sem volt megoldható. Sok viszontagság után a munka befejeződött, de a sok helyen meglévő, jó állapotú (csináltatott) kocsibejárókat szétrombolták, és helyette több helyen rosszul kivitelezett bejáró épült. Az útépítés következményeként olyan keskennyé vált az út, hogy a szemben lakó behajtójára rá kell menni ahhoz, hogy a saját telekre be lehessen állni. Ez nagyon sok kényelmetlenséggel jár. A Pesti út és a Lemberg utca találkozásánál az út alatt korábban volt átfolyó, amit betemettek. Nagyobb eső esetén elviselhetetlen állapotok vannak. Az úthoz kapcsolódóan készült vízelvezető, de a víz nem arra folyik. Az út közepén megáll a sár és a piszok. A Pajta utca és a Lemberg utca kereszteződését úgy készítették el, hogy az első esős napon az út lejtésében lévő kétoldali telket öntötte el a víz, mivel a víz sodorta falevél és hordalék pillanatok alatt eltömte az aszfaltba helyezett rácsos elvezetőt. A fel sem sorolt, számtalan hiba után a lakók megkapták az 50 ezer forint kötelezést, akiknek (Pesti út és a Pajta között élők) mintegy 2/3-a kisnyugdíjas. A panaszos nem ért egyet az önkormányzat érvelésével, mely szerint a kötelezés előtt a teherbíró képességet felmérték, és így alakították ki az összeget. A fentiek miatt aláírásokat gyűjtöttek, annak érdekében, hogy vegyék figyelembe a sérelmeiket. Az önkormányzat válasza a helyi újságban megjelent cikk volt: „A hivatal visszavág” címmel. A cikk szerzője közli, hogy a fellebbezés csak nagy jóindulattal volt elfogadható, majd azt is kinyilatkozta, hogy az ilyen államigazgatási aktus illetékköteles, és a lakóknak 3500 Ft-ot kell leróni bélyegben. A panaszosok arról tájékoztattak, hogy a 3500 Ft illetéken túl 200 Ft postaköltséget is kell fizetniük.
Az ügyben tájékoztatást kértem az Önkormányzattól, egyidejűleg az útépítés előkészítésével, a kötelezés kivetésével és az eljárási szabályokkal (illeték, postaköltség, hatáskör átruházás stb.) kapcsolatos 33/2000. (V. 29.) helyi rendelet megküldését kértem.
A polgármester válaszában közölte, hogy a XVII. kerület a főváros elmaradott infrastruktúrájú térsége. Az állami céltámogatás igénybevételével megvalósuló szennyvíz-csatornázás teljes egészében leköti a fejlesztési forrásaikat, ezért 2001. évet megelőzően nem szerveztek, és a jövőre vonatkozóan sem terveznek az önkormányzat költségvetéséből finanszírozott útépítési programot. A korábbi években épült csekély számú út lakossági kezdeményezésre, ún. „önerős” formában (50-200 ezer Ft közötti saját erő vállalása mellett) valósult meg, amihez a pályázó építőközösségek 40-80 % önkormányzati támogatást kaphattak. Az önerő és a támogatás mértéke az építőközösség által megépítendő út műszaki színvonalától (pl. egyszerű mechanikai stabilizáció, itatott aszfaltmakadám stb.) függően változott. Az építőközösségi útépítések során, költségcsökkentés miatt legfeljebb helyi, szikkasztásos vízelvezetés készült.
Ebben hozott változást a Magyar Köztársaság 2001-2002. évi költségvetéséről szóló 2000. évi CXXXIII. törvény 22. § (9) bekezdése, illetve a törvény 8. számú mellékelt V. pont szabálya, mely szerint a Budapest Főváros XVII. kerület Önkormányzatát kötött felhasználású, normatív támogatás illette meg a 2001. és 2002. években. A normatív támogatás mértéke a törvényben meghatározott fajlagossal számolva 2.182.780 eFt volt (1.091.390 eFt évenként). A normatív támogatást elsődlegesen csatornázott, de burkolatlan utak szilárd burkolattal való ellátására, csapadékvíz elvezetésére, valamint a burkolás közvetlen előfeltételéül szolgáló mellék- és főgyűjtő csatornák megépítésére volt felhasználható. A támogatásra vonatkozó előírás megegyezett a normatív hozzájárulások elszámolásával, azaz e jogcímen a tárgyévben jogszerűen elszámolt kiadások az önkormányzathoz beérkezett és igazolt számlák alapján számolható el.
A felhasználható 2.182.780 eFt támogatásról a 2000. december 22-én megjelent Magyar Közlöny 2000. évi 128. számából szereztek tudomást. Az előzményekben leírtakból következik, hogy az évenként több mint egy milliárd forint támogatás felhasználására nem voltak, nem lehettek felkészülve, mert az korábban nem volt tervezhető. A támogatásról szóló jogszabály megismerését követően haladéktalanul megkezdték a feladat végrehajtásához szükséges döntések előkészítését.
Budapest Főváros XVII. kerület Önkormányzatának Képviselő-testülete a 4/2001. (II. 23.) számú rendeletmódosítással „Fejlesztési Csoport” néven új szervezeti egységet hozott létre a központi támogatásból fakadó többletfeladatok végrehajtására. (A többletfeladatok szükségessé tették a korábbi szervezeti, személyi és tárgyi feltételek korrekcióját.)
A Budapest Főváros XVII. kerület Önkormányzatának Képviselő-testülete az 54/2001. (II. 1.) Kt. határozat 3-4. pontjában egyhangú szavazással döntött a 2001-2002. évi útépítési programról. A program tartalmazta a megépítésre kerülő utak listáját, a naturáliákat és a becsült költségeket. Figyelembe vették, hogy a megkezdett fejlesztés folytatható legyen, illetve a tervezett útépítésekkel egyidejűleg a vízgyűjtő területhez tartozó befogadókat is megépítsék. Szempont volt még, hogy minden csatornázott választókerületi körzetben épüljön szilárd burkolatú út.
A Budapest Főváros XVII. kerület Önkormányzatának Képviselő-testülete a 2001. évi költségvetésről szóló 13/2001. (III. 14.) számú önkormányzati rendeletben döntött véglegesen a támogatás felhasználásáról és biztosította a többletfeladatok miatt szükséges szervezeti, szervezési és technikai feltételek költségvetési forrását. (A 2001. évi költségvetésről szóló rendeletet nem lehetett korábban, a főváros-kerületek közötti forrásmegosztást megelőzően megalkotni.)
A központi támogatás felhasználásának előkészítése során már felvetődött annak kérdése, hogy reálisan, illetve a törvényes határidők betartásával teljesíthető-e az útépítési program első évi üteme. (A 2002. évi ütem előkészítésére, illetve megvalósítására kellő idő állt rendelkezésre.)
A korábbi polgármester 2001. február 14-én kelt levelében állásfoglalást kért a Belügyminisztérium Önkormányzati Gazdasági Főosztályától a támogatás felhasználására és az elszámolására vonatkozóan. A minisztérium 2001. február 26-án kelt válaszlevelében arról tájékoztatta az Önkormányzatot, hogy „a normatív, kötött felhasználású támogatás előirányzata 2001. évben érvényes kötelezettségvállalással (pl. szerződéssel) az adott feladatra már lekötött, akkor az előirányzat maradványaként a következő évre átvihető”.
A kedvező belügyminisztériumi állásfoglalás ellenére az útépítési program ütemét úgy határozták meg, hogy a legrövidebb idő alatt teljesíthető legyen. A 2001. évi programba olyan utcákat vontak be, amelyekre rendelkeztek előzménnyel. Az útépítési és csapadékvíz elvezetési korszerűsítésére, a közmű és szakhatósági egyeztetések lefolytatására, valamint az engedélyek beszerzésére szaktervezővel kötöttek szerződést. A szakhatósági egyeztetések során a Közép-Duna-Völgyi Vízügyi Igazgatóság feltételül szabta az újonnan épülő utak csapadékvíz elvezetését tartalmazó tervek jóváhagyásakor, hogy a lefolyó vizeket el kell vezetni a természetes befogadóba, azaz nem használhatók fel az utak melletti szikkasztó árokhoz, holott az lényegesen olcsóbb megoldás lett volna. Ezt vette figyelembe a tervező a csapadékvíz-elvezetés tervezésekor. (Ez jelentős, 573.149 eFt többletköltséget okozott a két éves program végrehajtása során.) 2001. július 11-én beadhatták az első építési engedély kérelmet a Főpolgármesteri Hivatal Közlekedési Ügyosztályához. (A 2002. évi ütem előzménnyel nem rendelkező terveinek elkészítésére nyílt közbeszerzési eljárás nyertesével kötöttek szerződést.) Az útépítési program 2001. évi ütemét 2002. évi megvalósítással tervezték, két szakaszból álló előminősítéses közbeszerzési eljáráson kiválasztott, összességében a legjobb ajánlatot adókkal úgy, hogy a szerződések 2001. december 31-éig megköthetők legyenek.
A Budapest Főváros XVI. kerület Önkormányzatának jegyzője 2001. augusztus 6-án telefaxon megküldte részükre a Pénzügyminisztérium állásfoglalását a költségvetési törvényben megítélt kötött felhasználású, normatív támogatás felhasználására vonatkozóan. A tájékoztatás lényegesen eltért a XVII. kerületnek küldött belügyminisztériumi állásfoglalástól. A Pénzügyminisztérium Önkormányzati és Területfejlesztési főosztályvezetőjének állásfoglalása szerint a támogatás elszámolásánál a költségvetési törvény szigorúbb szabályait kell alkalmazni.
Az Önkormányzat álláspontja szerint a költségvetési támogatásból finanszírozható nagy volumenű, időjárásfüggő útépítés 2001. évi ütemének teljes körű lebonyolítása a rendelkezésre álló idő alatt (2001. december 31-éig) nem volt megvalósítható, a Pénzügyminisztérium által hivatkozott jogszabály előírásainak és az elvárható szakszerűség teljes körű betartása mellett.
Annak érdekében, hogy megfeleljenek a költségvetési törvényben előírtaknak, és ne veszítsék el a kerület részére előirányzott támogatást, olyan megoldásokat választottak, amivel a beruházási folyamat lerövidíthető. A közbeszerzési eljárás megindítására 2001. szeptember 26-ai építési engedély kiadását követően kerülhetett sor. Mivel a központi támogatás felhasználására rendelkezésre álló idő alatt a nyílt közbeszerzési eljárás és az időjárásfüggő útépítések lebonyolítását nem tette lehetővé, ezért a Kbt. 70. § (1) bekezdés c) pontja szerinti (tárgyalásos eljárás) közbeszerzési eljárás lefolytatása mellett döntöttek. A lefolytatott négy hirdetmény közzététele nélküli tárgyalásos eljárás nyerteseivel a kivitelezést még befejezhetőnek ítélték, a központi támogatás 2001. december 31-ei felhasználható határidejére. A levélírók által panaszolt Lemberg utcai problémák is az első, 2001. évi ütem megvalósításával összefüggésben merülhettek fel.
A kivitelezések megkezdése előtt a munkakezdési engedélyben előírták a kivitelezők részére, hogy működjenek közre a szemétszállításban és biztosítsák a gyalogosközlekedést. A kivitelezés idején, illetve azt követően a beérkezett konkrét lakossági kifogásokat, a koordinációs feladatokat ellátó munkatársakat a Polgármesteri Hivatal Városigazgatási Irodáján jegyzőkönyvezték, majd haladéktalanul továbbították a műszaki ellenőrzést és a bonyolítói teendőket ellátó önkormányzati tulajdonú Lakás 17 Vagyonkezelő Kft. (1173 Budapest, Gyökér utca 21.), valamint az Ép-17 Kft. (1173 Budapest, Gyökér utca 20.) felé. A jogos problémákat, illetve a panaszbejelentések zömét koordinációs értekezletek alkalmával orvosolták. A műszaki átadás-átvételt követően beérkezett lakossági bejelentéseket pedig a kivitelezők garanciális kötelezettsége keretében vizsgálja, illetve javítja. Sajnos az észrevételek, kifogások kivizsgálását nehezítette, illetve lehetetlenné tette a konkrét hely, időpont és esemény megjelölésének hiánya. A polgármester tájékoztatásul mellékelte - építési területenként - a kiépített aszfaltburkolatú utak jegyzékét, a kivitelezést végző cégek nevét, a műszaki átadás-átvétel, és a tervezett garanciális bejárás időpontját, valamint a bankgarancia érvényességi határidejét. Utóbbi felszabadítására a jótállási kötelezettség teljesítését követően kerülhet sor. Ez jelent biztosítékot a műszaki átadás-átvételkor „rejtett” hibák későbbi garanciális kijavítására. A 2001. évi útépítések egy éves garanciális bejárása és az elvégzett munka visszaellenőrzése megtörtént. A 2002. évi útépítések 1 éves garanciális utó-felülvizsgálata még folyamatban van. 
Az 50 ezer forint érdekeltségi hozzájárulásról:
Az elmúlt évtizedek út- és közműépítései részben vagy egészben lakossági önerős formában valósultak meg. A fővárosi közművállalatok privatizációja, valamint a központi és a fővárosi támogatások feltételrendszere változást hozott a beruházások bonyolításában az önkormányzat szerepvállalását illetően. A 90-es évek második felére a közműépítések már önkormányzati finanszírozásban épültek. Ezzel hátrányos helyzetbe került a korábban megvalósult beruházáshoz jelentős mértékben hozzájáruló lakosság. Az előzőekben már ismertetett útépítési pályázat rendszere pedig éppen a központi költségvetésből támogatott útprogram miatt nem volt folytatható. 
Az önkormányzat képviselő-testülete azzal a szándékkal alkotta meg az „önkormányzat által megvalósult és megvalósuló út-, járda- és közműépítési beruházásokhoz történő lakossági hozzájárulásról” szóló, többször módosított 33/2000. (V. 29.) számú rendeletét, hogy az út- és közműépítésekkel érintett minden ingatlantulajdonos járuljon hozzá az önkormányzati beruházáshoz, mert az érintett lakóingatlanok értéke is növekszik. 
A rendelet alapján hozott határozat neve (közműfejlesztési hozzájárulás), összeg (50 eFt) és a beruházás befejezését követő kivetése alapján megállapítható, hogy az nem a megvalósítás, hanem jövőbeni beruházások fedezetét szolgálja. Már korábban is szükségessé vált a 2000-ben (tehát az útépítési program ismertté válása előtt) megalkotott rendelet módosítása annak érdekében, hogy a kötelezések alkalmazása során szerzett eddigi tapasztalatok beépülhessenek az önkormányzati hatósági munkába. A módosítások azonban nem érintették az eredeti szándékot.
A 2001-2002. évi útberuházást követően a rendelet 5. § (1) bekezdése alapján a polgármester a fejlesztéssel érintett ingatlanok tulajdonosait, 50.000 Ft érdekeltségi hozzájárulás megfizetésére kötelezte a tulajdoni hányaduk arányának megfelelően. A kötelezettek többsége örömét fejezte ki a megépült útnak, és egy összegben megfizette a hozzájárulást vagy megállapodás aláírásával részletfizetésre vállalt kötelezettséget. Az érintett ingatlantulajdonosok kisebb része fellebbezéssel élt a hozzájárulás megfizetése ellen. 2003. április 30-án az országgyűlési képviselő, „Fellebbezés” és „Tiltakozás” címen, 583 lakó aláírással „kollektív fellebbezést” nyújtott be a polgármesterhez. A kollektív fellebbezéssel kapcsolatban a XVII. kerület jegyzője megkérte a Budapest Főváros Közigazgatási Hivatal vezetőjének állásfoglalását. A fellebbezési illeték és a postaköltség kivetése az abban foglaltak alapján történt. A fellebbezéseket megvizsgálva megállapítható, hogy az aláírók fellebbezésüket az alábbi érvekkel támasztották alá.
„… nem kötöttünk Önökkel szerződést”
„… nem jelezték irányunkba az építési szándékukat”
„… nem kérdezték az ott lakókat, hogy igénylik-e a szolgáltatást”
„… a beruházás ilyen feltételekkel nem bírta a többség támogatását”
„… nem kellően tájékoztatták a lakosságot arról, hogy hol építenek utakat”
„… az előző Kormány az építkezés teljes fedezetét feltétel nélkül rendelkezésére bocsátotta”
A „kollektív fellebbezések” sok állítása nem felel meg a valóságnak. Nem felel meg a valóságnak, hogy a lakosság érdekei, akarata ellenében épültek meg az utak. A megépítésre javasolt utak listája az egyéni választókerületi képviselőkkel történt egyeztetés alapján készült. Az Önkormányzat a kerületi polgárok érdekeit jelenítette meg, amikor az útépítési programot 27 igen, egyhangú szavazattal elfogadták. Az 54/2001. (II. 1.) Kt. határozat konszenzus eredménye volt. A tévedések nem a „kollektív fellebbezést” aláírók, hanem annak szövegét szerkesztők tévedése, mint az is, hogy nem tájékoztatták az aláírókat a fellebbezési illeték és a postaköltség megfizetésének kötelezettségéről sem. Tekintettel arra, hogy a rendelet nem teszi lehetővé az előadott indokok alapján az érdekeltségi hozzájárulás összegének elengedését, ezért a képviselő-testület az eddig elé terjesztett ügyekben a fellebbezéseket elutasította. Álláspontom szerint a tiltakozást szervezők szándéka a sikeresen végrehajtott útépítési program eredményének csökkentése volt. Ennek igazolásául álljon néhány számadat az útépítéssel érintettekről, a kiküldött elsőfokú határozatokról és a „kollektív fellebbezést” aláírókról:
A 2001-2003. évi útépítéssel érintett ingatlanok száma: 				2.444 fő
Fizetésre kötelezett ingatlantulajdonosok száma:					4.761 fő
A „kollektív fellebbezésen” lévő aláírások száma:					   583 fő
Többször írták alá a tiltakozó ívet: 							     14 fő
A „kollektív fellebbezést” aláírók száma: 						   569 fő
A „kollektív fellebbezést” aláírók közül nem tekinthető ügyfélnek 172 fő, mert nem érintett az útépítéssel (pl. nem a megjelölt ingatlan tulajdonosa 117 fő, a fellebbezés benyújtásakor még nem kapott elsőfokú határozatot 55 fő.) A konkrét számadatokból megállapítható, hogy a kollektív fellebbezést érdemben aláírók száma csak 397 fő. A számadatok tükrében tehát belátható, hogy nem felel meg a valóságnak az állítás, hogy az útberuházás nem bírta a többség támogatását, a hozzájárulás megfizetésére vonatkozó határozatok pedig jogszerűen kerültek kiadásra.
A lakosság tájékoztatásáról:
Nem felel meg a valóságnak a panaszosok azon állítása, mely szerint az útépítésről csak a kivitelezés megkezdésekor szereztek tudomást. A főváros több kerületét érintő programról először 2000. december 29-én jelent meg híradás a Népszabadság című országos napilapban. Az 54/2001. (II. 1.) Kt. határozatot megalapozó előterjesztés készítése során a programba bevont utcák kijelölése a terület egyéni választókerületi képviselőkkel közösen történt. A döntésről Hírhozó című önkormányzati újságból, a helyi médiákból (helyi rádió, helyi újságok) és képviselőtársaiktól értesülhetett az érintett lakosság. Az útépítési program végrehajtására rendelkezésre álló rövid idő, és az érintett ingatlantulajdonosok nagy száma miatt egy lakossági fórum tartására került sor. A 2001. október 11-én 17 órakor a Családi és Társadalmi Rendezvények Házában (Csabai út 20.) megtartott „Közlekedési fórumon” minden érdeklődő tájékozódhatott.
Az építési engedélyek kifüggesztésre kerültek a Polgármesteri Hivatal hirdetőtáblájára, a munkatársak pedig készséggel álltak az érdeklődő lakótársak rendelkezésére. A munkaközi tervek, majd az engedélyezett kiviteli tervek megtekinthetőek voltak a Hivatal Városigazgatási Irodáján, akik a beruházás koordinálását végezték. A kivitelező kiválasztását célzó közbeszerzési eljárást követően az előző polgármester névre szóló levélben tájékoztatta a lakókat a kivitelezés megkezdéséről, várható időtartamáról, a kivitelező, a műszaki ellenőr nevéről, telefonszámáról, és a rendeletről, mely szerint közműfejlesztési hozzájárulást kell fizetni.
A nagyszámú érintett miatt a Hivatal dolgozói kézbesítették a leveleket. Számos, útépítéssel érintett lakó élt a lehetőséggel, és személyesen tájékozódott, érdeklődött az útépítés felől. Ezen túl az önkormányzat lapjában folyamatosan tájékoztatták az olvasókat a kétéves program minden lényeges mozzanatáról éppúgy, mint a lakossági hozzájárulással kapcsolatos tudnivalókról (pl. igénybe vehető kedvezményekről). A panaszosok által hivatkozott „A hivatal visszavág” című cikk nem az önkormányzati, hanem a „Helyi hírek” című „független folyóiratban” jelent meg, melynek hangvétele túlmutat a semleges tájékoztatáson.
A polgármester ezt követően a Lemberg utca és környéke lakóinak panaszaival kapcsolatos vizsgálatok eredményét, intézkedéseket ismertette. A hivatkozott hibák, hiányosságok, kifogások többsége már korábban ismert volt a lakossági bejelentésekből, illetve a „kollektív fellebbezésben” leírtakból. A konkrét észrevételeket kivizsgálták és javították. Sok bejelentés azonban nem konkrét hibára, helyszínre vonatkozott, nem kivitelezési hiba eredménye vagy nem is hibabejelentés, pusztán véleménynyilvánítás valamely műszaki megoldásról. Ilyen a Lemberg utca és környéke lakók kifogásainak egy része is. Részletesen:
A beruházási döntések előtt az önkormányzatnak nincs az ingatlantulajdonosok teherviselő képességének vizsgálatára vonatkozó kötelezettsége. A polgármester rámutatott arra is, hogy a 2.755.929 eFt összértékű, kétéves útépítési programot önkormányzati költségvetésből finanszírozták. Az önkormányzati rendelet alapján a műszaki átadás-átvétel után megfizetendő lakossági hozzájárulásból az érintett ingatlanok száma alapján legfeljebb 120.000-130.000 eFt bevétel, a 2.182.780 eFt központi támogatás kiegészítésére felhasznált 573.149 eFt önkormányzati saját forrást sem fedezi. A részletfizetés lehetőségét igénybe vevők miatt a lakossági hozzájárulás 2005. évig folyik be teljes egészében az önkormányzat költségvetésébe.
Nem felel meg a valóságnak, hogy „… útépítést megelőzően az időpontok egyeztetése sem történt meg”. Az előzőekben leírtak szerint a lakosság tájékoztatása megtörtént. Ezen túl a Lemberg utca kivitelezését végző Swietelsky-Útvasút Kft-nek (1117 Budapest, Irinyi J. 4-20.) a munka megkezdése előtt közvetlenül is tájékoztatni kellett a lakókat, hogy ne fordulhasson elő, hogy elmegy reggel gépkocsival és délután nem tud az ingatlanára behajtani. Azért sem fordulhatott elő ilyen eset, mert a másfél kilométer hosszú Lemberg utca útépítése szakaszosan, több ütemben készült. Természetesen az útépítésnek vannak olyan munkafázisai, amikor nem lehet személygépkocsival a munkaterületre behajtani (betonozás, aszfaltozás stb.). Ekkor a lakónak kell mérlegelni a gépjármű használatot.
A lakossági panaszok nagy része a személybejáró és a járda hiánya miatt adódtak. A meglévő behajtókat azért kellett elbontani, mert a kerületre jellemző módon, a lakók által engedély nélkül létesített útcsatlakozások (gépjármű behajtók, gyalogos bejárók) nem illeszkedtek az új út hossz- és keresztmetszeti tervéhez, illetve az újonnan kialakításra került vízelvezető rendszerhez. A vállalkozói szerződés szerint minden ingatlanhoz egy gépkocsi behajtót kellett építeni. Az esetleges hiányosságokat pótolták, illetve pótolják.
A Lemberg utca keresztmetszeti kialakítására vonatkozóan (keskeny, kényelmetlenül használható) tájékoztatom, hogy a burkolatszélesség meghatározása tervezői feladat. A tervező részére nem adtak az utak burkolatszélességére vonatkozó instrukciót vagy utasítást. A szabályozási szélesség, a meglévő közművek helyzete, a meglévő fasor- és sövénysor nyomvonala, helyzete az út-víztelenítés helyigénye, illetve a keresztmetszeti kialakítást befolyásoló egyéb körülmények mérlegelése (pl. szegély nem kerülhet közműre, oldalakadály távolságot a meglévő oszlopoktól, fasortól be kell tartani, közművek felett a minimális takarást biztosítani kell … stb.) a tervező feladata volt. Ezek betartását az engedélyezési eljárás során az útügyi hatóság ellenőrzi, melyet az útépítési engedély kiadásával dokumentál. Előírás szerinti burkolatszélesség betartása a Lemberg utca teljes hosszában nem volt lehetséges a keskeny szabályozási szélesség, az egykor szabálytalan vonalvezetéssel megépített közművek (víz- és gázvezeték), továbbá a földutak karbantartásakor évtizedekig alkalmazott homokos kavics (sóder) feltöltés rossz gyakorlata miatt, mert sok utca jelenlegi szintje 0,5-1,0 méterrel is magasabb az egykori terepszintnél A megemelt terepszintű utcákban csak a kívánatosnál keskenyebb szilárdburkolat építhető, a közművek átépítése nélkül. A fentiek miatt a Csabagyöngye utca és a Lövész utca között az 5,5 m, a Lövész és a Pesti út között a 4,0 m széles burkolat és az út menti megerősített padka (M 20 stabilizált burkolat) került megtervezésre, amely lehetővé teszi a szembe találkozó, vagy a parkoló járművek félreállását, kikerülését. A Lemberg utca közlekedési hálózatban betöltött szerepe szerint lakóút és az átmenő forgalom sem számottevő, valamint a szemben haladó járművek biztonságos kikerülése is biztosított, ezért a terv szerinti kivitelezés forgalomtechnikai szempontból megfelelő.
A Lemberg utca és a Pajta utca hiányos vízelvezetésével összefüggő bejelentés nem hozható közvetlen összefüggésben az útépítéssel, mert azok oka az útépítéssel nem érintett vízgyűjtő terület távolabbi részein keresendő. Ezek a problémák az útépítést megelőzően is megvoltak, hiszen nemcsak a kiépített út hiányzott, hanem a kiépített csapadékvíz-elvezető rendszer is. A vízelvezetés tervezésekor nemcsak az érintett közterületen keletkezett csapadékvizeket kell elvezetni, hanem a teljes vízgyűjtőre lefolyó csapadék lefolyását biztosítani kellett. Erre méretezték az árkok, átereszek keresztmetszetét is. Ez eredményezte a meglévő létesítmények bontását, illetve új vízelvezető-rendszer kialakítását. A vízelvezető-árok kialakítása, éppen a vízelvezetési gondok miatt úgy lett megtervezve, hogy az a járda vízelvezetésére is szolgáljon. A teljes vízgyűjtő területen azonban nem épült, nem is épülhetett át az elvezető rendszer. Ez okozza a bejelentők által jelzett másik, korábban is létező problémát. A csatlakozó földutak kiépítése és a vízelvezetés megoldása nem valósulhatott meg. További gondot jelent az ingatlanokról a közterületre vezetett többlet csapadékvíz. 
Az országos településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet 47. § (10) bekezdése szerint: „A telekről csapadékvizet a közterületi nyílt vízelvezető árokba csak zártszelvényű vezetékben és az utcai járdaszint alatt szabad kivezetni. Amennyiben a vízelvezető árok a közút tartozéka, úgy abba a környezetéből – a telkekről – csapadékvíz bevezetése csak az út kezelőjének hozzájárulásával történhet.” Ennek hiányában az ingatlanon keletkező csapadékvizet a telken kell elszikkasztani. Sajnos számos ingatlantulajdonos engedély nélkül vezeti ki a csapadékvizet a közterületre, ami a domborzati viszonyokat figyelembe véve a mélyebben fekvő telkek esetében elöntést okozhat. A domborzati viszonyok okozzák, hogy ezekből az utcákból nagyobb esőzés alkalmával a víz hordalékot szállít, és beviszi az újonnan épült árokba. Bejelentés alapján az árok időszakos karbantartásáról, üzemeltetéséről az önkormányzati tulajdonú Lakás 17 Vagyonkezelő Kft. gondoskodik. A rendszeres takarítás a főváros köztisztaságáról szóló 48/1994. (VIII. 1.) számú Budapest Főváros Közgyűlésének önkormányzati rendelet 3. § (1) bekezdése értelmében „az ingatlantulajdonosa köteles gondoskodni”.
A XVII. kerületi Önkormányzat által megállapított útépítési érdekeltségi hozzájárulással kapcsolatban megkerestem a kerület fővárosi képviselőjét, választ azonban nem kaptam.
A Fővárosi Közigazgatási Hivatal vezetőjét tájékoztattam, hogy a Budapest Főváros XVII. kerületi útépítési és közműfejlesztési hozzájárulásokkal kapcsolatban tudomásom van arról, hogy az Alkotmánybíróság a rendelet alkotmányellenességének megállapítására irányuló indítványt elutasította. Vizsgálatom az igen nagy számú panaszos részére kiadott önkormányzati hatósági határozattal és az egyedi panaszokkal van összefüggésben.
Az összehasonlító adatok megismerése érdekében kértem, hogy a rendelkezésére álló, a kerületi önkormányzatok által alkotott rendeletek birtokában tájékoztasson, hogy Budapesten mely kerületek alkottak az út- és közműépítési beruházások tárgykörben rendeletet, és ezek mekkora hozzájárulási összegeket határoznak meg.
A Hivatalvezető válaszában közölte, hogy útépítési hozzájárulások tárgyában a II. kerületi Önkormányzat a helyi rendeletben meghatározott képlet alapján kiszámítandó összeg meghatározásával, a III. kerületi Önkormányzat az ingatlanok négyzetméterre meghatározott mértékének alapulvételével, a IV. kerületi Önkormányzat szilárd útburkolat építése esetén 100 ezer forint hozzájárulás meghatározásával, a XIII. kerületi Önkormányzat az ingatlanok 1 m2-ére jutó összeg és a telek nagysága szorzatának meghatározásával, a XV. kerületi Önkormányzat 3200 Ft és az utca telekhatárának méterben meghatározott hosszának szorzatával, a XVI. kerületi Önkormányzat legalább 45 ezer forint hozzájárulás meghatározásával, és a XXII. kerületi Önkormányzat 20 ezer forint hozzájárulás meghatározásával alkotta meg a helyi rendeletét.
A Fővárosi Illetékhivatal Ügyosztály vezetőjétől arra vonatkozóan kértem tájékoztatást, hogy az illetékhivatal eddig hány le nem rótt eljárási illeték miatt folytatott eljárást, hány esetben éltek a fizetési meghagyás ellen az érintettek fellebbezéssel, illetve önkéntes teljesítés és fellebbezés hiányában hány esetben terveznek és milyen eljárási cselekményt.
Az ügyosztályvezető közölte, hogy a kerület Városgazdálkodási Irodája 66 esetben 3500 Ft fellebbezési illeték + 200 Ft postaköltség miatt leletet vett fel és azt továbbította a Fővárosi Illetékhivatalnak. A 66 lelet ügyében az illetékek és a mulasztási bírságok előírása megtörtént, ügyenként az összesen 7200 Ft-ról szóló fizetési meghagyásokat 2004. február hó elején postázták. A fizetési meghagyások elleni fellebbezések ekkor még nem érkeztek meg a hivatalhoz, így azokról nem tudott beszámolni.

Az ügy jogszabályi háttere
A Budapest Főváros XVII. kerület Önkormányzatának 33/2000. (V. 29.) számú rendelete az önkormányzat által megvalósult és megvalósuló út, járda- és közműépítési beruházásokhoz történő lakossági hozzájárulásokról.
5. § Eljárási szabályok
(1) A hozzájárulás határozatban történő megállapításáról, illetve részletfizetési kérelem elbírálásáról első fokon a Polgármester dönt. 
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló Kommentár
A hatáskör megállapítása (5. §)
Áe. 5. § (1) bekezdéséhez:
A feladatkör, hatáskör, hatósági jogkör fogalmak elhatárolása. E három fogalom közül a legszélesebb tartalmú a feladatkör, amely az államigazgatási szerv működésének célját, a szerv tennivalóinak az összességét jelenti. A hatáskör a feladatkörhöz viszonyítva szűkebb körű fogalom, azt fejezi ki, hogy az adott államigazgatási szerv milyen jogi eszközöket vehet igénybe a feladatainak teljesítéséhez. A hatósági jogkör mindezekhez képest még szűkebb tartalmú fogalom, hatósági jogkörrel csak a közhatalmú jogosítványokkal bíró államigazgatási és önkormányzati szervek (hatóságok) rendelkeznek. A hatósági jogkörön tehát lényegileg a szűkebb értelemben vett hatáskört kell érteni, a hatáskör fogalmát az Áe. is ebben az értelemben használja.
Az államigazgatási munkamegosztás két fő elve különböztethető meg. Az egyik az ügyeket a tárgyuk szerint osztja el a különböző államigazgatási szervek között, a másik pedig területi (földrajzi) munkamegosztást alkalmaz. Leegyszerűsítve: a hatáskör arra a kérdésre ad választ, hogy milyen típusú államigazgatási szerv jár el az adott ügyben, az illetékesség pedig arra válaszol, hogy a több azonos hatáskörű államigazgatási szerv közül az adott ügyben melyik illetékes eljárni. Hatásköri szabály tehát az, miszerint a jogszabály megállapítja, hogy milyen szerv jár el adóügyekben, építési ügyekben, gyámügyekben stb. 
A közigazgatási szerv hatáskörét jogszabály állapítja meg. Az igazgatási szervek csak olyan ügyekben dönthetnek, amelyet jogszabály a hatáskörükbe utalt. A jogszabályok általában csak azt határozzák meg, hogy az adott államigazgatási ügyben milyen típusú (milyen igazgatási ágazatba sorolt) és milyen szintű államigazgatási szervek járhatnak el első fokon.
Az önkormányzati szervezetben az államigazgatási hatósági ügyek elintézésére jogszabály általában a jegyző (kivételesen az ügyintéző) hatáskörét állapítja meg. Az önkormányzati hatósági ügyekben azonban hatósági döntési jogkört kapott a képviselő-testület (polgármester, főpolgármester, bizottság, részönkormányzat testülete), amelynek önkormányzati hatósági ügyben hozott határozata ellen a fellebbezésnek ugyan helye nincs, azonban a határozat felülvizsgálatát jogszabálysértésre hivatkozással a bíróságtól lehet kérni [Ötv. 11. § (1), (3)]. A polgármester, főpolgármester, valamint a képviselő-testület bizottságának, részönkormányzat testületének önkormányzati jogkörben hozott hatósági határozata ellen pedig a képviselő-testülethez lehet fellebbezést benyújtani [Ötv. 11. § (2)].
2000. évi CXXXIII. törvény a Magyar Köztársaság 2001. és 2002. évi költségvetéséről
22. § (1) A helyi önkormányzatokat együttesen a 2001. évben az állandó lakóhely szerint az adózók által 1999. évre bevallott - az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal (a továbbiakban: APEH) által településenként kimutatott - személyi jövedelemadó 40%-a, összesen 286 536,1 millió forint illeti meg a (3), (5) és (7) bekezdésben foglaltak szerint.
(9) E törvény 4. számú mellékletének 1. pontja alapján a (7) és (8) bekezdésben foglaltakon túlmenően 2001-ben és 2002-ben a Fővárosi Önkormányzattól 5000-5000 millió forint az e törvény 8. számú melléklete V. pontjának szabályai szerint átcsoportosul a kerületi önkormányzatokhoz. Ennek elszámolásánál az önkormányzathoz beérkezett és általa igazolt számlák mellett a kötelezettségvállalást is figyelembe kell venni. A vállalt kötelezettségek - pénzmaradvány terhére történő - pénzforgalmi teljesítéséről az önkormányzat a teljesítés évéről szóló költségvetési beszámolójában számol el.
8. számú melléklet a 2000. évi CXXXIII. törvényhez
V. Fővárosi kerületek belterületi útjainak szilárd burkolattal való ellátása
 	 2001.	 2002.	
 Előirányzat:	 5000 millió forint	 5000 millió forint	
 Fajlagos összeg:	 5 394 907 forint/km	 5 394 907 forint/km	

A támogatás mindkét évben a fővárosi kerületek burkolatlan útállományának kerületi hosszúságai alapján jár az 1999. december 31-i állapotnak megfelelően, amely adatokat az 1998. évre szóló Országos Statisztikai Adatgyűjtési Programról alkotott 194/1997. (XI. 4.) Korm. rendelet szerinti 1063. számú KSH által készített "Jelentés a városi önkormányzatok belterületi útjainak állományáról" tartalmazza. A támogatás a burkolatlan utak szilárd burkolattal való ellátását, a csapadékvíz elvezetését, valamint a burkolás közvetlen előfeltételéül szolgáló mellékgyűjtő és főgyűjtő csatornaszakaszok megépítését célozza. A támogatás elsődlegesen a csatornázott, de burkolatlan utak szilárd burkolattal való ellátására szolgál. Ha a támogatási összeg nem használható fel maradéktalanul a tárgyévben az elsődleges célra, akkor másodlagosan mellékgyűjtő csatorna megépítésével egy beruházásban történő útburkolásra használható fel, ha a támogatási összeg nem merül ki az elsődleges és másodlagos célra való felhasználásban, akkor harmadlagosan a főgyűjtő csatorna megépítésével és mellékgyűjtő csatorna építéssel együtt burkolhatóvá tett utak burkolattal való ellátására használható fel. Az igénybe vett támogatás elszámolása a normatív hozzájárulásokkal azonos eljárás alapján, az e jogcímen a tárgyévben jogszerűen elszámolt kiadások figyelembevételével, az önkormányzathoz beérkezett, az önkormányzat által igazolt számlák alapján történik.
Kiegészítő szabályok:
A támogatás forrása az e törvény 22. §-ának (9) bekezdése szerinti jövedelemkülönbség mérséklése címen átcsoportosított összeg, amelyet a kerületi önkormányzat bevételként ugyanilyen jogcímen számol el.
A támogatás folyósítása négy egyenlő részletben, minden negyedév első hónapjának 25-éig történik.

1990. évi XCIII. törvény az illetékekről
34. § (1) Az államigazgatási eljárási illetéket az eljárás megindításakor illetékbélyeggel az eljárást kezdeményező iraton kell megfizetni, kivéve, ha jogszabály más fizetési módot - ideértve az elektronikus illetékfizetés módját - ír elő vagy enged meg.
(2) Ha az ügyfél a kérelmet közvetlenül nyújtja be vagy terjeszti elő, de az illetéket nem fizette meg, őt az illeték megfizetésére azzal kell figyelmeztetni, hogy ha azt 8 napon belül nem fizeti meg, a 82. §-ban említett mulasztási bírságot is meg kell fizetnie.
(3) A beadvány postai úton történő előterjesztése esetén az ügyfelet az illetékfizetésre ugyancsak postai úton figyelmeztetni kell azzal, hogy ha az illetéket és a felhívás postaköltségét - e címen 200 forintot - 8 napon belül a válasz-levelezőlapon nem fizeti meg, az illetéken és a felhívás költségén felül a 82. §-ban említett mulasztási bírságot is meg kell fizetnie. A felhívás kibocsátása, illetőleg az illetékfizetés elmulasztása az üggyel kapcsolatos érdemi eljárásnak nem akadálya.
82. § Az illeték fizetésére kötelezett terhére, ha az eljárás kezdeményezésekor fennálló eljárási illetékfizetési kötelezettségét - felhívás ellenére - egyáltalán nem vagy nem teljes mértékben vagy nem a megszabott határidőben teljesítette, továbbá a vagyonszerzéssel kapcsolatos bejelentési kötelezettség elmulasztása illetve hiányos teljesítése vagy késedelmes teljesítése esetén, a fizetendő illetéken felül, az adózás rendjéről szóló törvényben meghatározott mértékű, mulasztási bírságot kell fizetni.

1990. évi XCI. törvény az adózás rendjéről (2004. január 1-ig hatályos)
Mulasztási bírság
74. § (7) Ha az eljárás kezdeményezésekor fennálló eljárási illetékfizetési kötelezettségét a kötelezett felhívás ellenére egyáltalán nem, vagy nem teljes mértékben, vagy nem a megszabott határidőben teljesítette, a meg nem fizetett illeték 100%-áig terjedő, de legfeljebb 100 000 forint mulasztási bírság szabható ki.

2003. évi XCII. törvény az adózás rendjéről
Mulasztási bírság
172. § (7) Ha az eljárás kezdeményezésekor fennálló eljárási illetékfizetési kötelezettségét a kötelezett felhívás ellenére egyáltalán nem vagy nem teljes mértékben vagy nem a megszabott határidőben teljesítette, a meg nem fizetett illeték 100%-áig terjedő, de legfeljebb 100 ezer forint mulasztási bírság szabható ki.

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

A vizsgálat megállapításai
Az Alkotmány értelmében a község, a város, a főváros és kerületei, valamint a megye választópolgárainak közösségét megilleti a helyi önkormányzás joga. A helyi önkormányzás a választópolgárok közösségét érintő helyi közügyek önálló, demokratikus intézése, a helyi közhatalomnak a lakosság érdekében való gyakorlása.
Az Alkotmány kimondja, hogy a választópolgárok a helyi önkormányzást az általuk választott képviselőtestület útján, illetőleg helyi népszavazással gyakorolják. A helyi képviselőtestület az önkormányzati ügyekben önállóan szabályoz és igazgat, döntése kizárólag törvényességi okból vizsgálható felül. A helyi képviselőtestület a feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal. 
Az önkormányzati törvény rögzíti, hogy a helyi önkormányzat a feladat- és hatáskörébe tartozó helyi érdekű közügyekben önállóan jár el. A helyi közügyek a lakosság közszolgáltatásokkal való ellátásához, a közhatalom önkormányzati típusú helyi gyakorlásához, valamint mindezek szervezeti, személyi és anyagi feltételeinek helyi megteremtéséhez kapcsolódnak. A helyi önkormányzat - a törvény keretei között - önállóan szabályozhatja, illetőleg egyedi ügyekben szabadon igazgathatja a feladat- és hatáskörébe tartozó helyi közügyeket. Döntését az Alkotmánybíróság, illetve bíróság és kizárólag jogszabálysértés esetén bírálhatja felül. A helyi önkormányzat - a választott helyi képviselő- testület által, vagy a helyi népszavazás döntésével - önként vállalhatja minden olyan helyi közügy önálló megoldását, amelyet jogszabály nem utal más szerv hatáskörébe. Az önként vállalt helyi közügyekben az önkormányzat mindent megtehet, ami jogszabályt nem sért. Az önként vállalt helyi közügyek megoldása nem veszélyeztetheti a törvény által kötelezően előírt önkormányzati feladat- és hatáskörök ellátását.
Törvény a helyi önkormányzatnak kötelező feladat- és hatáskört is megállapíthat. A kötelezően ellátandó önkormányzati feladat- és hatáskörök meghatározásával egyidejűleg az Országgyűlés biztosítja az ellátásukhoz szükséges anyagi feltételeket, dönt a költségvetési hozzájárulás mértékéről és módjáról.
Ez történt a vizsgált ügyben is, amikor a költségvetés a főváros elmaradott infrastruktúrájú térségét egy jelentős állami céltámogatással segítette, és fejlesztési forrásaikat kiegészítette. A plusz forrásokhoz jutott önkormányzat azonban ilyen támogatás mellett sem hagyhatja figyelmen kívül, hogy a kerületben főként lakossági hozzájárulással épülhetett szilárd út, ezért az akkor közterheket vállaló állampolgár joggal várja az önkormányzattól a következetes közteherviselés elvének érvényesítését. A közterhek arányos viselése a vizsgált ügyben csak akkor alkotmányos, ha a jelenlegi és a további útépítéseknél az Önkormányzat következetesen bevonja az érintett tulajdonosokat a fejlesztési programok megvalósításába, a terhek viselésébe. Nem lehet eltekinteni ugyanis attól a körülménytől, hogy a lakossági kezdeményezéssel épült korszerű utak a közlekedésben a kerület minden lakóját szolgálják. Az Önkormányzat ettől a jövőben sem kíván eltérni. A helyi rendelete alapján a későbbi közműfejlesztések megvalósítása során az állampolgárokat a jövőben is közműfejlesztési hozzájárulás terheli.
Az Alkotmánybíróság a 62/1991. (XI. 22) AB határozatában rámutatott, hogy  minden állampolgár köteles jövedelmi és vagyoni viszonyainak megfelelően a közterhekhez hozzájárulni. Nem ellentétes az Alkotmány közteherviseléssel kapcsolatos elvével, ha az önkormányzat a helyi feladatok optimális megvalósítása érdekében egy kedvezőbb költségvetési feltételek között sem mond le a közműfejlesztések lakossági hozzájárulásáról. Álláspontom szerint az azonos tárgyú fejlesztési programok mindenkor azonos önkormányzati döntést igényelnek, ez biztosítja az állampolgárok terhére előírt arányos közteherviselést.
A vizsgált ügyben az Alkotmánybíróság a 914/B/2000. számú döntésében a XVII. kerületi Önkormányzat út, járda- és közműépítési beruházásokkal kapcsolatos helyi rendelete kapcsán kifejtette, hogy az utak és a közművek kiépítése az érintett ingatlanok tulajdonosainak alapvető érdeke, ugyanakkor a települési önkormányzat feladata is. Az önkormányzat feladata, hogy a helyi építési szabályzatban, illetőleg a szabályozási tervben a területre előírt kiszolgáló utakat és a közműveket az újonnan beépítésre szánt, illetve a rehabilitációra kijelölt területeken legkésőbb az általuk kiszolgált építmények használatbavételéig meg kell valósítania. (…) A közút megépítése ugyanis az együttműködésben részt nem vevő érintett ingatlanok tulajdonosainak is érdeke (a közút használatától el nem zárhatók), ez növeli az ingatlanjaik értékét. Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint (…) a közutak, közművek létesítése, fenntartása olyan helyi közügy, amelynek megoldására részben törvény kötelezi a települési önkormányzatokat, részben a települési önkormányzatok a lakossági igények és a saját, valamint a lakosság anyagi teherbírása szerint vállalják a megvalósítást. A lakossági érdekeltségi hozzájárulás önkormányzati rendeletben történő megállapítására törvényi felhatalmazása van a települési önkormányzatoknak. Közút építése esetén a két jogintézmény egymás mellett él, egymással nem ellentétes, a gyakorlati megoldásban választási lehetőséget nyújt a települési önkormányzatoknak, illetve az érintett ingatlanok tulajdonosainak. (…) Az Alkotmánybíróság vizsgálata megállapította, hogy a XVII. kerület rendelete nem ellentétes az építési és a közutakról szóló törvény rendelkezéseivel, ezért az Alkotmánybíróság alkotmányellenességet nem állapított meg, és az indítványt elutasította.
Munkatársaim a helyszínen is találkoztak a panaszosokkal, akik megmutatták a kivitelezéssel kapcsolatos kifogásaikat. A kivitelezési problémákkal kapcsolatban álláspontom az, hogy azok folyamatos kijavításától – a Polgármester válasza értelmében – az Önkormányzat nem zárkózik el, ezért javaslom azok haladéktalan bejelentését.
Vizsgálatom további részében rámutatok arra, hogy a panaszosok ügyében a helyi rendeleten alapuló érdekeltségi hozzájárulásra való kötelezést kimondó határozatot nem az arra jogosult hozta meg. Az államigazgatási eljárás szabályai szerint a közigazgatási szerv határozatát meg kell semmisíteni, ha az ügy nem a közigazgatási szerv hatáskörébe tartozik.
A vizsgált helyi rendelet alapján a döntést a testület a polgármesterre ruházta, aki ezt a döntési jogosultságot már nem ruházhatja tovább. Esetünkben pedig ez történt, mert az önkormányzati hatósági ügyben a hatáskörrel nem rendelkező Városgazdálkodási Iroda egyik csoportja, és nem a hatáskörrel rendelkező polgármester hozta meg a határozatot. 
Az államigazgatási eljárás szabályairól szóló kommentár kimondja, hogy az önkormányzati szervezetben az államigazgatási hatósági ügyek elintézésére jogszabály általában a jegyző (kivételesen az ügyintéző) hatáskörét állapítja meg. Az önkormányzati hatósági ügyekben azonban hatósági döntési jogkört kapott a képviselő-testület (polgármester, főpolgármester, bizottság, részönkormányzat testülete), amelynek önkormányzati hatósági ügyben hozott határozata ellen a fellebbezésnek ugyan helye nincs, azonban a határozat felülvizsgálatát jogszabálysértésre hivatkozással a bíróságtól lehet kérni [Ötv. 11. § (1), (3)]. A polgármester, főpolgármester, valamint a képviselő-testület bizottságának, részönkormányzat testületének önkormányzati jogkörben hozott hatósági határozata ellen pedig a képviselő-testülethez lehet fellebbezést benyújtani [Ötv. 11. § (2)].
A kommentár sehol nem tesz említést arról, hogy a testületi hatáskörből polgármesteri hatáskörbe utalt ügy a polgármesteri hivatal egyes irodáira, csoportjaira, illetve az ott dolgozó köztisztviselők további hatáskörébe utalható. A többszöri átruházás helytelenségét az előző országgyűlési biztos is kifogás tárgyává tette az OBH 2713/1998. számú vizsgálatában, egyben felhívta az önkormányzat figyelmét, hogy a határozatokat a jövőben a helyi rendeletekben meghatározott, döntési jogosultsággal rendelkező személyek, szervek hozzák meg, mert joghatás csak e határozatokhoz fűződhet.
Az Alkotmánybíróság már több döntésében, így különösen a 11/1992. (III. 5.) AB határozatban megállapította, hogy,… „A jogállamiság és jogbiztonság elvéből fakadnak az eljárási garanciák. Ezek alapvető jelentőségűek az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatósága szempontjából. Csak a formalizált eljárás szabályainak követésével keletkezhet érvényes jogszabály, csak az eljárási normák betartásával működik alkotmányosan a jogszolgáltatás.”
A helyi közügyek optimális megvalósulását az Alkotmánybíróság határozatában kifejtettek alapján abban látom, hogy a jövőben az állampolgárok a helyi közügyek intézésében közreműködő önkormányzatok tevékenységét a demokrácia nyújtotta lehetőségek keretei között értékeljék.
Összegzésként megállapítottam, hogy az ingatlantulajdonhoz kapcsolódó érdekeltségi hozzájárulás megfizetésére való kötelezés a tulajdonhoz való joggal és az arányos közteherviselés elvével összefüggésben – az Alkotmánybíróság döntésére is figyelemmel – visszásságot nem okozott, ezért kezdeményezéssel, ajánlással nem élek.
Felhívom azonban a Budapest Főváros XVII. kerületi Önkormányzat Polgármesterét és Jegyzőjét a feltárt eljárási hibákra tekintettel, hogy a jövőben gondoskodjanak arról, hogy az önkormányzati hatósági ügyekben hozott határozatokat a helyi rendeletben meghatározott döntési jogosultsággal rendelkező személy vagy szerv hozza meg.
Felkérem a Fővárosi Közigazgatási Hivatal Vezetőjét, hogy szakmai segítségnyújtás keretében hívja fel a jegyzők figyelmét az eljárási szabályok fokozott betartására.

Budapest, 2004. június 8.

Lenkovics Barnabás sk.