OBH 4152/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kristó Annamária
Az eljárás megindulása:
A panaszos beadványát az Alkotmánybírósághoz nyújtotta be, ahonnan hatáskör hiányában áttették Hivatalomhoz.
A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy a Kaposvári Városi Kórház főigazgató főorvosának Ig.21/2002. számú utasításának 8. pontja értelmében súlyos beteget, életveszélyes sérültet személygépkocsival szállító magánszemélyek is csak 500,-Ft előzetes megfizetése esetén hajthatnak be a kórház területére.
Érintett alkotmányos jog:
•	Jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonsághoz való jog:
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
•	 A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog:
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.
Az ügy jogszabályi háttere:
•	Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény
1. § E törvény célja
b) hozzájárulni a társadalom tagjai esélyegyenlőségének megteremtéséhez az egészségügyi szolgáltatásokhoz való hozzáférésük során,
Alapelvek
2. § (2) Az egészségügyi szolgáltatások igénybevétele során érvényesülnie kell az esélyegyenlőségnek.
[…]
7. § (1) Minden betegnek joga van - jogszabályban meghatározott keretek között - az egészségi állapota által indokolt, megfelelő, folyamatosan hozzáférhető és megkülönböztetés nélküli egészségügyi ellátáshoz.
(2) Megfelelő az ellátás, ha az az adott egészségügyi szolgáltatásra vonatkozó szakmai és etikai szabályok, illetve irányelvek megtartásával történik.
(3) Folyamatosan hozzáférhető az ellátás, amennyiben az egészségügyi ellátórendszer működése napi 24 órán keresztül biztosítja annak igénybevehetőségét.
•	Az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény:
10. § (3) Fizetési kötelezettséget előírni, a fizetésre kötelezettek körét, a fizetési kötelezettség mértékét, a kedvezmények, mentességek körét és mértékét, továbbá előlegfizetési kötelezettséget megállapítani - a díj, a bírság és a nemzetközi szerződésekben nem rögzített vámtételek, továbbá a nemzetközi kötelezettségünkkel összhangban kihirdetett, az áruk, szolgáltatások és anyagi értéket képviselő jogok behozatalánál alkalmazható piacvédelmi intézkedések, valamint a dömpingellenes és az értékkiegyenlítő vámokra vonatkozó szabályozások eredményeként fizetendő vámterhek kivételével - csak törvényben, illetve törvény felhatalmazása alapján önkormányzati rendeletben lehet.
Megállapított tényállás:
A panaszos az Alkotmánybíróságtól kérte a kaposvári Kaposi Mór Megyei Kórház főigazgató főorvosa Ig. 21/2002. számú utasításának megsemmisítését, valamint a kórházba bevezető sorompó használatának megszüntetését. Az Alkotmánybíróság hatáskörébe a jogszabályok, és az állami irányítás egyéb jogi eszközeinek alkotmányossági vizsgálata tartozik, ezért az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 23. § (2) bekezdése alapján az indítványt az Alkotmánybíróság elnöke hatáskör hiányában áttette Hivatalomhoz.
A panaszos beadványában előadta, hogy felesége súlyos, gyógyíthatatlan betegségben szenved. A beteg rendszeres kezelésre szorul, ezért a család (a beteg férje vagy fia) szokta személygépkocsival beszállítani az intézménybe. Az egyik alkalommal, mivel nem tudták kifizetni, illetve megelőlegezni az 500.-Ft-os parkolási díjat, a portaszolgálatos nem engedte be őket, ezért a panaszos fia letörte a sorompót. Ebben az ügyben a Kaposvári Rendőrkapitányságnál rongálás miatt vétségi eljárás volt folyamatban.
A panaszos beadványában azt kifogásolta, hogy a kórház főigazgató főorvosa utasításban intézkedett az intézet területére gépjárművel történő behajtás és várakozás rendjének egységes kialakításáról, valamint a várakozási díjak mértékéről.
A panaszos különösen azt sérelmezte, hogy a főigazgatói utasítás 8. pontja értelmében, súlyos beteget, életveszélyes sérültet szállító személygépkocsik is csak 500,-Ft előzetes megfizetése ellenében hajthatnak be a kórház területére.
A vizsgálat megállapításai:
Vizsgálatom tárgyát az képezte, hogy a panaszolt főigazgatói utasítás rendelkezései sértik-e, illetve korlátozzák-e az Alkotmányban biztosított lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog érvényesülését.
Az Alkotmány 70/D §-a biztosítja a Magyar Köztársaság területén élők lehető legmagasabb testi és lelki egészséghez való jogát, amelyet a Magyar Köztársaság többek között az egészségügyi intézmények, és az orvosi ellátás megszervezésével valósítja meg.
Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény 7. § (1) bekezdése kimondja, hogy „Minden betegnek joga van - jogszabályban meghatározott keretek között - az egészségi állapota által indokolt, megfelelő, folyamatosan hozzáférhető és megkülönböztetés nélküli egészségügyi ellátáshoz.” Folyamatosan hozzáférhető az ellátás, amennyiben az egészségügyi ellátórendszer működése napi 24 órán keresztül biztosítja annak igénybevehetőségét.
Az egészségügyi ellátáshoz való jog a törvény értelmében több részjogosítványt foglal magában. A sürgős szükség esetén az életmentő, illetve súlyos vagy maradandó egészségkárosodás megelőzéséhez való jog alapvető emberi jog, annak igénybevétele semmilyen módon nem korlátozható. Ugyancsak alapvető joga van a betegnek a szenvedés csökkentéséhez.
A beteg az egészségügyi ellátásokat a rendelkezésre álló személyi és tárgyi feltételek függvényében jogosult igénybevenni. A törvény megfogalmazza azokat a további követelményeket (folyamatos hozzáférhetőség, diszkriminációmentesség) is, amelyeket az egészségügyi ellátórendszer egészének, az egészségügyi szolgáltatást végző intézményeknek, illetve az egészségügyi dolgozóknak teljesíteniük kell ahhoz, hogy az egyének egészségügyi ellátáshoz való joga megfelelő módon megvalósulhasson.
A konkrét ügyben azt is meg kellett vizsgálnom, hogy a főigazgatói utasítással érintett ingatlan, milyen területnek minősül. A Kaposi Mór Megyei Kórház és az ahhoz tartozó ingatlan, a Somogy Megyei Közgyűlés tulajdonában és kezelésében áll. Tekintettel arra, hogy a kórház közszolgáltatást végez, közintézménynek minősül. A közintézményhez tartozó ingatlan pedig – a funkciójából adódóan – közterület jellegű terület, azonban ezt a fogalmat egyetlen jogszabály sem határozza meg konkrétan.
Támpontot nyújt viszont az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Étv.) 2. §-ának 13. pontja, amely meghatározza a közterület fogalmát:
13. Közterület: közhasználatra szolgáló minden olyan állami vagy önkormányzati tulajdonban álló földterület, amelyet a rendeltetésének megfelelően bárki használhat, és az ingatlan-nyilvántartás ekként tart nyilván. Egyéb ingatlanoknak a közhasználat céljára átadott területrészére - az erről szóló külön szerződésben foglaltak keretei között - a közterületre vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni.
A közterületnek tehát a törvény által pontosan meghatározott fogalmi elemei vannak. A közterületek – a törvényi megfogalmazást figyelembe véve - közhasználatra rendelt állami vagy önkormányzati tulajdonban álló területek is.
Az Étv. idézett 2. § 13. pontja a közterületekre vonatkozó szabályokat rendeli alkalmazni az olyan, a közterület fogalmi jellemzőivel nem rendelkező ingatlanok esetében is, amelyeket tulajdonosa közhasználat céljára átadott. Az Étv. idézett rendelkezése szerint, az ilyen területek használatára elsősorban a szerződésben foglaltak az irányadók, a közterületre vonatkozó szabályok csak a szerződés keretei között alkalmazhatók ezekre a területekre.
„Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint a közintézmények, a köz-, illetve egyéb szolgáltatást nyújtó szervezetek, a kereskedelmi célú üzletek forgalmi szempontból előnyös elhelyezése, jó megközelíthetősége olyan közérdeknek minősül, amelynek érdekében az ingatlan-tulajdonjognak … a korlátozása nem alkotmányellenes. Az Alkotmánybíróság álláspontja kialakításakor tekintettel volt arra a körülményre is, hogy az Ötv. 8. § (1) bekezdése alapján az önkormányzati közügyek körébe tartozik a közszolgáltatások feltételrendszerének megteremtése, a helyi lakosság közszolgáltatásokkal való ellátásának biztosítása. A piacgazdaság viszonyai között az önkormányzat e feladatának elsősorban közhatalmi eszközökkel, így a szolgáltatások feltételeit, körülményeit rendező jogi szabályozással tesz eleget.” [27/2000. (VII. 6.) AB határozat]
A vizsgált kérdéskörben nem hagyható figyelmen kívül az az igény sem, hogy az egészségügyi intézmények területén éppen az egészségügyi ellátás zavartalansága érdekében a gépjárművek forgalmát és a várakozást – akár várakozási díj megállapításával – szabályozni kell. A behajtási és parkolási korlátozást azonban úgy kell megoldani, hogy az nem lehet ellentétes az intézmény funkciójával, jelen esetben oktalanul senkit nem korlátozhat az egészségügyi szolgáltatáshoz való hozzáférésben. Az egészségügyi törvény már idézett 7. §-ában deklarált alapvető emberi jogok semmilyen módon nem korlátozhatóak, az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés nem tehető függővé, különösen nem ún. kapupénz megfizetésétől. A felhívott törvényi rendelkezés a deklarált alapjogok érvényesülését nem teszi – nem is teheti – függővé attól, hogy a beteg mentővel, avagy személygépkocsival érkezik-e az egészségügyi szolgáltatóhoz
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (Ötv.) 16. § (1) bekezdése a képviselő-testület hatáskörébe utalja a törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezését. A helyi képviselő-testület rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes magasabb szintű jogszabállyal.
Az alkalmazható várakozási díjak megállapítása tekintetében irányadó szabály az államháztartásról szóló 1992. évi XXXVIII. törvény (a továbbiakban: Áht.) rendelkezései, ennek értelmében:
10. § (3) Fizetési kötelezettséget előírni, a fizetésre kötelezettek körét, a fizetési kötelezettség mértékét, a kedvezmények, mentességek körét és mértékét, továbbá előlegfizetési kötelezettséget megállapítani - a díj, a bírság és a nemzetközi szerződésekben nem rögzített vámtételek, továbbá a nemzetközi kötelezettségünkkel összhangban kihirdetett, az áruk, szolgáltatások és anyagi értéket képviselő jogok behozatalánál alkalmazható piacvédelmi intézkedések, valamint a dömpingellenes és az értékkiegyenlítő vámokra vonatkozó szabályozások eredményeként fizetendő vámterhek kivételével - csak törvényben, illetve törvény felhatalmazása alapján önkormányzati rendeletben lehet.
Vizsgálatom során a felhívott jogszabályok figyelembe vételével megállapítottam, hogy a panaszolt intézmény főigazgatói utasítása előidézi az Alkotmányban biztosított lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben az egészségügyi ellátáshoz való jog sérelmének a közvetlen veszélyét, továbbá azáltal, hogy fizetési kötelezettséget csak jogszabályban lehet előírni, sérti a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonsághoz való jogot.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdésében kapott jogkörömben ajánlást teszek:
1.	a Somogy Megyei Közgyűlésnek, mint a kaposvári Kaposi Mór Megyei Kórház fenntartójának, 
hogy vizsgálja felül a kórház területére gépkocsival történő behajtás és parkolási díj megállapításával kapcsolatos főigazgatói utasítást a jelentésben felhívott jogszabályoknak megfelelően. Az Önkormányzati törvény és az államháztartási törvény felhatalmazása alapján alkosson rendeletet az egészségügyi intézmény funkciójának megfelelő, az intézet területére gépjárművel történő behajtás és várakozás rendjének megállapításáról, és a várakozás díjáról. 
2.	(tekintettel arra, hogy országos jelenségről van szó) az összes Közigazgatási Hivatal vezetőjének, 
hogy az illetékességi területükön működő önkormányzati tulajdonban lévő kórházak esetében törvényességi felügyeleti jogkörükben a jelentésben megállapított törvényességi szempontból ellenőrizzék a kórházakba való behajtással, illetve parkolási díjak megállapításával kapcsolatos rendelkezéseket. 

Budapest, 2003. december 1.

Lenkovics Barnabás