Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 3674/2003. sz. ügyben

Előadó: dr. Hajas Barnabás

Az eljárás megindítása
A panaszos személyesen előterjesztett panaszában azt sérelmezte, hogy 2003. május 20. napján rendőri intézkedés során a gépjárműve forgalmi engedélye műszaki igazolólapját elvették tőle, és azt megküldték Kecskemét Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatala Okmányirodájának (a továbbiakban: Okmányiroda). Ezt követően az Okmányirodán arról tájékoztatták, hogy a tulajdonát képező személygépkocsit 2002. március 20. napján kelt határozattal a forgalomból 6 hónapra kivonták. Tájékoztatták arról is, hogy 2002. május 21-én és 2003. január 15. napján kelt határozatokkal összesen 30.000,- Ft bírság megfizetésére is kötelezték azért, mert a forgalmi engedély érvénytelenítése céljából a rendszámtáblát nem mutatta be az Okmányirodán. A panaszos állítása szerint sem a forgalomból történő kivonásról rendelkező, sem pedig a bírság megfizetésére kötelező határozatokat nem kapta meg, álláspontja szerint azért, mert egy korábbi lakcímére, és nem arra a címre küldték meg azokat, ahol mintegy 15 éve lakik.
Tekintettel arra, hogy a beadványban felvetett probléma alapján a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelménye (Alkotmány 2. § (1) bekezdés) sérelmének, illetve közvetlen veszélyének gyanúja nem volt kizárható, a panasz alapján vizsgálatot rendeltem el.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 18. § (2) bekezdése alapján az Okmányirodától a keletkezett iratok másolatban történő megküldését kértem.

A megállapított tényállás
A panaszos gépjárműve 2002. január 11. napján Budapest VIII. kerületében „megállni tilos” tábla hatálya alatt várakozott. A jármű vezetője a rendőri intézkedés idején nem tartózkodott a gépjárműben, őt az intézkedő rendőr nem tudta felkutatni, ezért szabálysértési feljelentést tett. Ezt követően a gépjármű tulajdonosának bejelentett lakcímére a szabálysértést elkövető személy kilétének megállítása céljából nyilatkozatot küldött a BRFK VIII. Kerületi Rendőrkapitánysága, amelyet 2002. február 8. napján a panaszos testvére átvett. A panaszos adatközlési kötelezettségének nem tett eleget, az alól magát nem is mentette ki.
A BRFK VIII. Kerületi Rendőrkapitánysága 2002. március 6. napján kelt átiratával kezdeményezte a gépjármű forgalomból történő kivonását.
Az Okmányiroda 2002. március 20. napján kelt határozatával elrendelte a panaszos gépjárművének forgalomból történő kivonását, és a határozatot tértivevényes levélként megküldte a panaszos bejelentett lakcímére. A határozatot a Posta 2002. március 28. és 29. napján megkísérelte kézbesíteni. A levél „nem kereste” jelzéssel érkezett vissza az Okmányirodához.
Az első, 2002. május 21. napján kelt bírságoló határozatot a panaszos bejelentett tartózkodási helyére (a panaszos állítása szerint 15 éve ezen a címen lakik) küldték meg tértivevényes levélként. A posta két alkalommal sikertelenül próbálta a küldeményt kézbesíteni, majd azt „nem kereste” jelzéssel visszaküldte az Okmányirodának.
A második, 2003. január 15. napján kelt bírságoló határozatot ismét a panaszos tartózkodási helyére küldték meg tértivevényes levélként, amely két eredménytelenül megkísérelt kézbesítés után ugyancsak „nem kereste” jelzéssel került az Okmányirodának visszaküldésre.
A panaszossal szemben, mivel 2003. május 20. napján gépkocsijával Budapest VIII. kerületében szabálytalanul, „megállni tilos” tábla hatálya alatt megállt, rendőri intézkedésre került sor. Az intézkedő rendőr észlelte, hogy a gépjárművet az Okmányiroda a forgalomból kivonta, ezért a forgalmi engedély műszaki igazoló lapját a helyszínen elvette, a megállási tilalom megsértése miatt pedig szabálysértési feljelentést tett.
A panaszos ezt követően, 2003. június 4. napján személyesen felkereste az Okmányirodát, ahol átvette az ügyében korábban hozott valamennyi határozatot. A panaszos 2003. június 6. napján kelt fellebbezésében azt állította, hogy az őt Kecskeméten igazoltató rendőrtől tudta meg, hogy a tulajdonát képező gépjárművet az Okmányiroda a forgalomból kivonta. Előadta továbbá, hogy sem a BRFK VIII. Kerületi Rendőrkapitányság adatközlésre felhívó leveleket, sem a határozatokat nem vette át, ugyanis már régóta nem azon a címen lakik, ahová azokat megküldték. Az előbbi indokok alapján kérte a gépjármű forgalomból történő kivonását elrendelő határozat hatályon kívül helyezését. Kifejtette azt is, hogy a határozat hatályon kívül helyezését követően álláspontja szerint a bírságoló határozatokat is vissza kell vonni.
A panaszos beadványát az Okmányiroda nem fellebbezésként kezelte, mert az általa kifogásolt határozatok jogerőre emelkedtek. Az Okmányiroda a panaszosnak írt válaszlevelében részletesen ismertette a postai kézbesítésre vonatkozó – akkor hatályban volt – jogszabályokat (a hivatalos iratok kézbesítésének egyszerűsítéséről szóló 43/1953. (VIII. 20.) MT rendelet 1. § és 9. § (1) bekezdése, valamint a postai szolgáltatások ellátásáról szóló 254/2001. (XII. 18.) Korm. rendelet 31. § (1) bekezdése), melyek értelmében a hivatalos iratot a kézbesítés második megkísérlésének, illetőleg a második figyelmezetés postafiókba helyezésének napját követő ötödik munkanapon kézbesítettnek kellett tekinteni, ha a címhelyre történő második kézbesítés is sikertelennek bizonyult, a szolgáltató – ha a küldeményt a címzett nem veszi át – 5 munkanap után „nem kereste” jelzéssel visszaküldte a feladónak. Az Okmányiroda arról is tájékoztatta a panaszost, hogy a gépjármű forgalomból történő kivonását elrendelő határozatot a bejelentett lakcímére, a bírságoló határozatokat pedig bejelentett tartózkodási helyére (ahol a panaszos elmondása szerint évek óta lakik) küldte meg.
A panaszos a válasz kézhezvételét követően jogorvoslati beadványt terjesztett elő a gépjármű forgalomból történő kivonását elrendelő határozat ellen a Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatalhoz. A Közigazgatási Hivatal az okmányiroda eljárásának szabályszerűségét állapította meg.
A panaszos a gépjármű forgalomból történő kivonásának időtartama után, 2003. december 4-én a gépjárművet a végrehajtási bírság és a szükséges díjak megfizetése után ismét forgalomba helyeztette.

Érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A vizsgálat megállapításai
1.	Az Obtv. 16. § (1) bekezdése értelmében az országgyűlési biztos hatásköre a hatóságok, illetve közszolgáltatást végző szervek eljárására, ennek során hozott határozatára, illetve a hatóság intézkedésének elmulasztására terjed ki. A hatóság fogalmát az Obtv. 29. §-a határozta meg, amelynek (1) bekezdés a) pontja alapján Kecskemét Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatalára és annak szervezeti egységére az Okmányirodára, mint közigazgatási feladatot ellátó szervre az országgyűlési biztosok vizsgálati jogköre kiterjed.
2.	Az Okmányiroda a közúti közlekedési igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról szóló 35/2000. (XI. 30.) BM rendelet (a továbbiakban: BM rendelet) 88-90 §-aiban foglalt kötelezettségét teljesítette, amikor a panaszos tulajdonát képező gépjárművet 6 hónapra a forgalomból kivonta. Az Okmányiroda határozatát a BRFK VIII. Kerületi Rendőrkapitánysága megkeresése alapján hozta meg. A határozatot a panaszos 2002. március 20. napján nyilvántartott, bejelentett lakcímére küldte meg. A hivatalos iratok kézbesítésének egyszerűsítéséről szóló 43/1953. (VIII. 20.) MT rendelet 1. § és 9. § (1) bekezdése, valamint a postai szolgáltatások ellátásáról szóló 254/2001. (XII. 18.) Korm. rendelet 31. § (1) bekezdése alapján az Okmányiroda helyesen állapította meg, hogy a határozatot 2002. április 8. napján kézbesítettnek kellett tekinteni, továbbá azt is hogy az 2002. április 24. napján jogerőre emelkedett. A gépjármű forgalomból történő kivonását elrendelő határozat meghozatalával, kézbesítésével és jogerőre emelkedésével kapcsolatban alkotmányos joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem tapasztaltam.
Az Okmányiroda végrehajtási bírságot kiszabó határozatait a panaszos nyilvántartott, bejelentett tartózkodási helyére küldte. A panaszos szóbeli meghallgatása során ezt a címet jelölte meg lakcímeként, ahol már mintegy 15 éve lakik. Ennek ellenére egyik bírságoló határozatot sem vette át, azokat a Posta „nem kereste” jelzéssel küldte vissza az Okmányirodának, ezért azok a fent ismertetettek szerint 2002. június 26. napján, és 2003. február 20. napján jogerőre emelkedtek. A végrehajtási bírságot kiszabó határozatok meghozatalával, kézbesítésével és jogerőre emelkedésével összefüggésben ugyancsak nem okozott az Okmányiroda alkotmányos joggal összefüggő visszásságot.
3.	Vizsgálatom során nem mellőzhetem értékelni a következőket sem, mivel a panasz szempontjából jelentőséggel bírnak: Az Alkotmánybíróság 2003. október 13-án kelt 46/2003. (X. 16.) AB határozatában megállapította, hogy a jogalkotó alkotmányellenes helyzetet idézett elő azzal a mulasztásával, hogy nem szabályozta az erre irányuló törvényekben és más jogszabályokban a hivatalos irat postai kézbesítéséhez fűződő, bírósági és más hatósági eljárásokban általánosan érvényesülő vélelem megdöntésének lehetőségét. Az Alkotmánybíróság felhívta a jogalkotót, hogy feladatának 2004. június hó 30. napjáig tegyen eleget.
Az Alkotmánybíróság kiemelte, hogy a jogok és jogos érdekek hatékony érvényesítése, s ebből következően az igazságszolgáltatás és a közigazgatás kiszámítható működése azt igényli, hogy kivételes esetekben a kézbesítés eredménytelensége esetén is feltételezni lehessen a hivatalos iratok közlését, illetve ezzel kapcsolatban azt, hogy a közölt határozatok jogerőssé válhattak. Ez pedig nem függhet adott esetben attól, hogy a határozat címzettje képes-e vagy hajlandó-e átvenni a határozatot. A kézbesítés megtörténtére, megkísérlésére vonatkozó vélelem létét és a lehetséges jogkövetkezmények alkalmazhatóságát tehát a jogbiztonság, illetve az eljárást kezdeményező személyek jogai védelme is megköveteli. Önmagában a kézbesítési vélelem ezért nem sérti az Alkotmányt.
Az Alkotmánybíróság megítélése szerint ugyanakkor az egyes konkrét esetekben a különböző eljárási jogosultságok gyakorlásának, valamint a kötelezettségek teljesítésének ellehetetlenülését eredményezheti a hivatalos iratok postai kézbesítésének jelenlegi szabályozása, ezért mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenességet állapított meg.
Az Áe. korábban nem tartalmazott rendelkezést a közigazgatási ügyben keletkezett iratok esetén kézbesítési vélelem beálltáról. A közigazgatási ügyben keletkezett határozatok vonatkozásában a vélelmet korábban – a már hivatkozott – a hivatalos iratok kézbesítésének egyszerűsítéséről szóló 43/1953. (VIII. 20.) MT rendelet 9. §-ának (1) bekezdése alapozta meg, amelyet a postai szolgáltatások ellátásáról és minőségi követelményeiről a postáról szóló 2003. évi CI. törvény felhatalmazása alapján alkotott új kormányrendelet hatályon kívül helyezett.
Az Alkotmánybíróság döntése értelmében a kézbesítési vélelem megdöntésére a közigazgatási, hatósági ügyekben is lehetőséget kell adni, így a szabályozást az Áe.-ben is el kellett helyezni, törvényi szintre emelve azt.
Figyelemmel az Alkotmánybíróság hivatkozott határozatára, továbbá arra, hogy a jelen vizsgálat alapjául szolgáló panasz előterjesztését követően az Áe. kézbesítési, és a kézbesítési vélelem megdöntésére vonatkozó szabályait az Országgyűlés megalkotta, ilyen irányú ombudsmani intézkedést nem kellett tennem.
4.	A panaszos fellebbezését az Okmányiroda, mint az elsőfokú határozatot hozó szerv, egy tájékoztató levéllel válaszolta meg. A fellebbezést az ügy irataival együtt nem terjesztette fel a felettes közigazgatási szervhez. Az Áe. 66. § (1) bekezdése értelmében a fellebbezésről a felettes közigazgatási szervnek kell határoznia, és jelen esetben elkésettség okán el kellett volna azt utasítania. Megállapítottam, hogy az Okmányiroda azzal, hogy a fellebbezést egy egyszerű tájékoztatással intézte el, és nem terjesztette fel azt az összes irattal együtt a Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatalhoz, a jogállamiság elvével és a jogorvoslathoz való joggal összefüggő visszásságot okozott. Az Okmányiroda a Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatal felhívására a fellebbezést felterjesztette a felettes közigazgatási szervhez: A Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatal ezt követően megállapította, hogy az Okmányiroda eljárása úgy az alapeljárásban, mind pedig a végrehajtási eljárásban (bírságoló határozatok) szabályszerű volt.
Meg kell azonban jegyeznem, hogy az Okmányiroda eljárási jogszabálysértése a tényleges helyzeten – vagyis azon, hogy a panaszos gépjárművét a forgalomból hat hónapra kivonták –nem változtatott, az Okmányiroda mulasztása a panaszossal szemben hozott döntését érdemben nem befolyásolta.
5.	A Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatal 5042-4/2003. számú, az Okmányirodának a felterjesztett fellebbezésre adott válasza szerint az elsőfokú eljárás vizsgálata alapján felügyeleti intézkedés megtételét nem látta indokoltnak, ezért a felterjesztett iratanyagot érdemi határozat meghozatala nélkül visszaküldte. Az Áe. fent hivatkozott rendelkezése értelmében azonban a fellebbezést a Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatalnak kellett volna elbírálnia, vagyis azt a jelen esetben elkésettség okán elutasítania. Megállapítottam, hogy a Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatal azzal, hogy a felterjesztett fellebbezést nem utasította el (nem hozott határozatot), a jogállamiság elvével és a jogorvoslathoz való joggal összefüggő visszásságot okozott.

Intézkedéseim
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem Kecskemét Megyei Jogú Város Jegyzőjénél, hogy az alkotmányos joggal összefüggő visszásság jövőbeni elkerülése érdekében a hatósági ügyekben előterjesztett fellebbezések elintézése során, a nyilvánvalóan elkésett fellebbezéseket is terjesszék fel a felettes közigazgatási szervhez.
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjénél, hogy az alkotmányos joggal összefüggő visszásság jövőbeni elkerülése érdekében a hatósági ügyeken előterjesztett fellebbezések elintézése során, mégha az nyilvánvalóan elkésett is, az eljárási jogszabályoknak megfelelő döntést hozzanak.

Budapest, 2005. szeptember 15.
Takács Albert sk.