Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
JELENTÉSE
az OBH 3182/2003. számú ügyben

Ügyintézők:        dr. Csóré Erika
dr. Hajas Barnabás

Az eljárás megindulása

Az OBH 1955/2002. számú ügyben – polgármesteri panasz alapján – már vizsgáltam a tűzoltóságok riasztási rendszerét. Vizsgálatom eredményét összefoglaló jelentésemben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságokat állapítottam meg. Erre, valamint arra tekintettel is, hogy az országgyűlési biztoshoz, illetve általános helyetteséhez a tűzoltóktól és érdekképviseleti szerveiktől az elmúlt mintegy nyolc évben alig érkezett panasz, Békés megyei helyszíni vizsgálatom során 2003. május 12-én – hivatalból – vizsgálatot rendeltem el Gyula Város Hivatásos Önkormányzati Tűzoltóságán.

A vizsgálat célja és módszere

A vizsgálat célja a tűzoltók munkakörülményeinek, a szakmájuk gyakorlásához szükséges ismeretek megszerzéséhez való jogaiknak, szakmai működésük feltételeivel kapcsolatos alkotmányos jogok érvényesülésének, valamint a riasztási rendszer megfelelő működésének ellenőrzése volt. A vizsgálat során nem törekedtem a teljességre, de arra igen, hogy a vizsgálat egyes megállapításai mélyebb következtetésekre is alkalmasak legyenek.
A vizsgálat alapját a Gyula Város Hivatásos Önkormányzati Tűzoltósága parancsnokával folytatott, előre összeállított tematikus interjú képezte, melyen a békés megyei katasztrófavédelmi igazgató is jelen volt. Ezen kívül az állomány tagjaival, a szakszervezet vezetőjével beszélgetést folytattam. A vizsgálat helyszínét bejárással is ellenőriztem. Ennek során a 112-es mobil hívószám hatékonyságát és a riasztási rendszerben meglévő áttételek számát – kísérleti hívással – is megvizsgáltam. Végül a tűzoltók élet- és munkakörülményeinek, valamint a riasztási rendszer működésének értékeléséhez külső szakértőt is igénybe vettem.

Érintett alkotmányos jogok:
•	A jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelménye (Alkotmány 2. § (1))
•	Az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége (Alkotmány 8. § (1) bekezdés)
•	Tulajdonhoz való jog (Alkotmány 13. § (1) bekezdés)
•	Egészséges környezethez való jog (Alkotmány 18. §) 
•	Élethez és testi épséghez való jog (Alkotmány 54. § (1) bekezdés)
•	Hátrányos megkülönböztetés tilalma (Alkotmány 70/A. § (1) bekezdés)
•	Egyenlő munkáért egyenlő bérhez való jog (Alkotmány 70/B. § (2)-(3) bekezdés)
•	Pihenéshez és szabadidőhöz való jog (Alkotmány 70/B. § (4) bekezdés) 
•	Érdekvédelemhez való jog (Alkotmány 70/C. § (1) bekezdés) 
•	A lehető legmagasabb szintű testi, lelki egészséghez való jog (Alkotmány 70/D. § (1)-(2) bekezdés)

A vizsgálat megállapításai:
I.

1. Gyula Békés megye keleti részén fekvő, közepes fejlettségű város. A tűzoltóság illetékességi területéhez (elsődleges működési körzetéhez) további 10 település tartozik. Ennek megfelelően a tűzoltóság tevékenységét 715,3 km2 területen látja el, melyen 63.194 ember él. Az év jelentős részében ezen túlmenően 5-25 ezer turista is jelen van ezen a terülten, így 80-90 ezer személy is tartózkodhat az elsődleges működési körzetben.
A tűzoltóságon 54 tűzoltó dolgozik, közülük 9 hivatali rendben, nem számítva a rövidebb ideig betegség, szabadság, továbbképzés miatt távol lévőket. A tűzoltóságon vizsgálatom időpontjában nem volt betöltetlen álláshely. A szakmai irányelvekkel, és az igénybevételi adatokkal azonban nem áll összhangban a tűzoltóság – belügyminiszter által maximalizált – létszáma, ami felveti a jogállamiság elve, és az abból levezethető jogbiztonság követelménye sérelmének közvetlen veszélyét.
A hivatásos állományból az elmúlt három évben a vizsgált szervnél összesen 7 személy szolgálati viszonya szűnt meg. Közülük 4 személy nyugállományba vonult, 1 személyt más parancsnokságra, 1 másikat – családi okokból – a honvédséghez helyzetek át. Végül 1 tűzoltó szolgálati viszonyát – fegyelmi büntetésként – megszüntették. Ugyanezen időszak alatt összesen 9 tűzoltó került az állományba.
Az állomány lakáshelyzete – a sok fiatal miatt – nem teljesen megoldott. Jelentős részük albérletben vagy családtagoknál lakik. Albérleti díj hozzájárulásra vonatkozó kérelmet – a parancsnok tájékoztatása szerint – vizsgálatom idejéig nem terjesztettek elő. A lakásvásárlási támogatás iránti kérelmeket a Belügyminisztérium Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóságához (a továbbiakban: BM OKF) továbbítják elbírálásra, ami az állomány számára nem jelent előnyt. Kérelmeik elbírálása számukra sokszor kedvezőtlen.
Valamennyi éves többletjuttatást is beleszámítva, a beosztotti állomány havi átlagjövedelme bruttó 140-145.000,- forint. (Havi 240-264 óra munkaidővel, pótlékokkal együtt.) A vezetői, illetve tiszti állomány havi átlagjövedelme bruttó 200-220.000,- Ft.
A háromváltásos (24 óra szolgálat 48 óra pihenőidő; a továbbiakban: 24/48) szolgálati beosztásban dolgozók, vagyis a készenléti szolgálatot ellátók esetében lenne lehetőség a jövedelem-kiegészítésre, ám az állandó elérhetőségi és a minősített időszaki bevonulási kötelezettség ezt a gyakorlatban jelentősen korlátozza. A hivatali munkarendben dolgozó állomány esetében a munkaidő általános megosztása és a feladatkörrel való összeférhetetlenség, illetve különösen a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény (a továbbiakban: Hszt.) 65. §-ában foglalt törvényi korlátozások és tiltások szűkítik az ilyen lehetőséget. 
A tűzmegelőzési osztály, a személyzeti és állományszervezési osztály, valamint a gazdasági csoport állománya hivatali munkarend szerint, a polgármesteri hivatal működési rendjéhez is illeszkedve hétfőtől csütörtökig 07.30-16.00 óráig, pénteken 7.30-13.30 óráig dolgozik. 8 órás – a hatósági, igazgatási feladatokat ellátókéval azonos – munkarendben a tűzoltóparancsnok, és a tűzoltási és műszaki mentési osztályvezető dolgozik. A 24/48 órás váltásos munkarendben a tűzoltási, műszaki mentési feladatokat ellátók minden harmadik nap 7.30-tól következő nap 7.30-ig vannak szolgálatban.
A pihenőnapokat, szabadnapokat a jogszabályi előírásoknak megfelelően adják ki. Az érintett szolgálati csoport tagjai egymással egyeztetve alakítják ki a szabadságra, szabadnapra távozás ütemét.
A Hszt. szabályai szerinti túlszolgálat elrendelésére ritkán, kizárólag jelentős beavatkozás (így különösen belvízi beavatkozások, árvízi mentések) érdekében kerül sor. A túlszolgálat elszámolása a jogszabályi előírásoknak ugyancsak megfelel. A túlszolgálatra nincs elkülönített pénzügyi keret. Azt az éves központi személyi normatívából kell átcsoportosítani. Ebből kell tervezni a fedezetet, illetve a jelentős beavatkozás miatt elrendelt túlszolgálatnál ezt többlettámogatásként a Belügyminisztérium megtéríti a parancsnokságnak.
Azok a tűzoltók, akik nem helyben laknak, rendszerint autóbusszal (helyközi, távolsági, illetve helyi) járnak munkahelyükre. Ehhez az állomány tagjai helyi közlekedési bérletet kapnak, illetve a helyközi utazás közlekedési költségeit a tűzoltóság megtéríti számukra. Többen saját gépkocsival járnak munkahelyükre. Közülük azoknak, akik a székhely közigazgatási határán kívül laknak, a normák szerinti költségtérítést biztosítja a tűzoltóság. A helyben gépkocsival bejárók ilyen költségtérítésben nem részesülnek.
Az elmúlt három évben 3 tűzoltó ellen folyt fegyelmi eljárás. Ebből 1 esetben szolgálati jogviszony megszűntetése, 1 esetben megrovás, 1 esetben pedig rendfokozatban való visszavetés történt. Az állomány tagjai ellen az elmúlt három évben büntetőeljárás nem folyt. 5 esetben viszont sor került a fizetési fokozatban eltöltendő várakozási időnek 1 évvel történő csökkentésére, 13 esetben egy fizetési fokozattal való előresorolásra, 89 esetben pénz- vagy tárgyjutalom átadására. A miniszter 1 alkalommal adományozott névre szóló szál- vagy lőfegyvert, emléktárgyat. A miniszter által alapított kitüntető címben, díjban, szintén 1 személy részesült. 5 személy soron kívül rendfokozatban előlépett. Szolgálati jelet 6 esetben, kitüntetést pedig 3 esetben adományoztak az állomány tagjainak. Hazai vagy külföldi jutalomüdülést az állomány tagjai az elmúlt három évben nem kaptak. A közalkalmazottak körében 3 esetben került sor munkáltatói címadományozásra.
Az eredetileg szálloda, fogadó, étterem célra épült tűzoltólaktanya az 1910-es években épült. 1987. óta átfogó felújítás nem történt. Az irodák viszonylag rendezett helyiségek, de az ügyfélfogadási feladatokat is figyelembe véve méretük kicsi. Jellemzően kevés természetes fény jut az irodákba, ezért a mesterséges világításra gyakorlatilag folyamatosan szükség van. Bútorozottságuk rendeltetésüknek megfelel. A pihenőhelyiségek (hálók) túl sok, 10-12 személy elhelyezésére szolgálnak. Az éjszakai ügyeleti és őrszolgálati váltások zavarják a pihenést. A szekrények, tároló helyek mérete szűkös. A mellékhelyiségek a higiéniai feltételeknek megfelelnek, ám alapterületük kicsi.
2002. évben került sor a tanterem, annak előtere és a folyosók nagyobb részének festésére. Több olyan helyiség is van a laktanyában, ahol a festés indokolt lenne. (Finanszírozási okokból hároméves ütemezésben kerül sor a teljes festésre, amelyet az állomány szobafestő végzettséggel rendelkező tagjai végeznek.)
2002-2003 telén beázás történt az emeleti folyosó lapostetővel érintkező mennyezeti részén, illetve 1 tároló helyiségben, ennek nyomai a helyszíni vizsgálat időpontjában láthatóak voltak.
Az épület világítása energiatakarékos izzókkal és fénycsövekkel történik. Az ablakok cseréjére az 1980-as években került sor, funkciójuknak megfelelnek, jól záródnak. Az épület szellőzése nem megoldott. Egyrészt a közelben szabálytalanul tartott sertések, másrészt a nagy gépkocsiforgalom miatt éjszaka sem lehet az ablakokat nyitva tartani. A fűtési rendszer megfelelő, ám korszerűsítése mind takarékossági, mind higiénikus okokból indokolt lenne. A laktanya takarítását egyrészt a 24/48 órás munkarendben dolgozó állomány, másrészt pedig takarítónő végzi. 
Tisztálkodási lehetőségeket a földszinten egy kézmosóval, az emeleten pedig egy mosdó és egy zuhanyzó-mosdó helyiségben biztosítanak. A két zuhanyfülke az állomány létszámára és feladatára tekintettel kevés.
A laktanyában az étkezési lehetőség biztosított. A földszinten megfelelően felszerelt melegítőkonyhás ebédlő, az emeleten pedig vacsorázó-, kávézó- és reggeliző helyiség található.
A bútorzat a céloknak megfelel, a pihenőkben az ágyak zömét 2003-ban újították fel. Az irodaszer ellátás terén a minimális feltételek biztosítására törekednek. A számítógépek túlnyomó többsége elavult, cseréjük, illetve korszerűbb számítástechnikai eszközök beszerzése nem halasztható. A számítógépes szoftverek közül annak ellenére nem áll rendelkezésre a SZENYOR FOR WINDOWS személyzeti program, hogy a bevezetése érdekében fejlesztéseket is végrehajtottak. A PEODESY rendszert (amelyen az egységes teljesítményértékelő rendszer alapulna) alkalmazni kellene, de nem áll rendelkezésre. A több évvel ezelőtt beszerzett fénymásoló, a telefax készülék és telefonközpont csak az alapvető követelményeknek megfelelő módon segíti elő a parancsnokságon folyó munkát.
A tűzoltójárművek átlagosan több mint 20 évesek, a legújabb egy 4 éves gépjárműfecskendő, a legrégebbi egy 37 éves műszaki mentő gépjármű. A vizsgálat idején műszaki okból használaton kívüli gépjármű nem volt, korábban azonban a vízszállító 1 évig, a gépezetes tolólétra pedig 6 hónapig volt használhatatlan. A 2 legfrissebben beszerzett Mercedes gépjárműfecskendő alkatrészellátása a legnehezebb. A gépjárművek javítása, szervizelése egyrészt a Békés Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság műhelyében, másrészt a BM HEROS Rt. budapesti műhelyében történik. Esetenként civil szakszervizekhez fordulnak. A budapesti javítások alkalmával 4-500 km-nyi üzemanyag költség merül fel, a gépjármű jóval hosszabb ideig nem használható, mint egy közelebbi műhely esetén, emellett a megyei műhelyekben lényegesen olcsóbb a javítás.
Az oltóanyagok és szakfelszerelések ellátottsága gyenge. A lejárt szavatosságú habképző anyagok és szakfelszerelések pótlására és cseréjére sem a központi normatíva, sem pedig az önkormányzat nem biztosít fedezetet.
Az egyéni védőeszközök körében a minimális ellátottsághoz hiányzik néhány speciális védőfelszerelés. (Így például a vegyi anyagoknak ellenálló védőkesztyűk.) A központi normatíva erre sem biztosít fedezetet. A védősisakok kihordási ideje lejárt, az önkormányzat segítségével azonban sor került az európai színvonalú védősisakok beszerzésére. A korszerű védőcsizmák szintén biztosítottak. Az állomány egy része új ’Bistrol’ ruhát kapott, másik része azonban egy kevéssé alkalmas (az alkalmatlanhoz közel álló színvonalú) ruhákban dolgozik. A légzőkészülékek – ugyan még megbízhatóan működnek –, koruk azonban meghaladja a 10 évet. Tervszerű és ütemezett cseréjük indokolt. A közelmúltban BM beszerzésből kapott álarcokat, készülékeket alacsony számuk miatt egyelőre nem használják.
A híreszközök rendeltetésszerűen működnek, mind a jelzések vételének, mind a beavatkozások kapcsán szükséges információáramláshoz szükséges feladatok ellátására alkalmasak.
A betöltött beosztásokra előírt képesítéssel 1 személy kivételével mindenki rendelkezik, azonban az ő esetében is folyamatban van a képesítés megszerzése. Az állományból 12 személy főiskolai-egyetemi, 42 személy középfokú végzettségű (ebből 32 érettségizett). 3 tűzoltó felsőfokú, 2 pedig középfokú tanulmányokat folytat. Mind a helyi (napirend szerinti), mind a megyei, országos és belügyi képzésben való részvétel folyamatos. Az állomány tagjai közül 2 személy felsőfokú, 3 személy középfokú és 3 személy alapfokú nyelvvizsgával rendelkezik. Német és angol nyelven többen is jól kommunikálnak. A gyakorlatok éves gyakorlatterv és továbbképzési terv alapján, a szükséges módon dokumentált helyismereti foglalkozások, begyakorló, ellenőrző, kezelői gyakorlatok ütemezetten folynak.
Az állomány teljesítette, illetve teljesíti a jogszabályban előírt fizikai felkészültségi szinteket, bár az előírt feltételek jelentős részét nem tudják helyben biztosítani. A zsúfolt elhelyezés miatt sem sportpálya, sem szabad terület nem áll rendelkezésre. A fizikai felmérésre csak a városi sportpályán tudnak felkészülni a tűzoltók, ez azonban csak az adott jármű teljes személyzete, illetve a vonuló szer együttes mozgatásával lehetséges. A pszichikai felkészültség érdekében a továbbképzések, gyakorlatok során kiemelten kezelik a szakmai önbizalom kialakítását, megszilárdítását és a közösség összekovácsolását. Az esetileg nem optimális pszichikai állapotban lévő tűzoltókat közvetlen vezetőik lehetőség szerint „könnyített” szolgálatba osztják. Ismétlődő pszichikai vizsgálatok is elősegítik a problémák feltárását, és azok megszűntetését. A tűzoltók hivatásával járó speciális idegállapot, lelkiállapot komoly megterhelést, illetve egészségügyi kockázatot is jelent. 
Helyi és megyei tűzoltóversenyeken a parancsnokság csapata részt vett, illetve részt vesz. Az országos szakmai verseny országrészi fordulóján az intézmény csapata III. helyezést ért el, a csapat tagjai más esetekben is dobogós helyen végeztek, egy beosztott az ország nyolc legjobban felkészült tűzoltója közé került.
Az orvosi ellátást a Békés Megyei Rendőr-főkapitányság Egészségügyi Osztálya végzi – az állomány és a parancsnok véleménye szerint – magas színvonalon. Az orvos-beteg kapcsolatot családias, a problémákat feltárni és orvosolni kívánó hangulat, együttműködés jellemzi. Az állomány egészségügyi állapota megfelelő, bár ebben jelentős szerepe van az állomány fiatalodásának is. Az elmúlt néhány évben szinte kicserélődött a 24/48 órás munkarendben szolgálatot teljesítő állomány, a fiatalokra pedig az egészségügyi problémák nem jellemzőek. A tűzoltók általános egészségi állapota mégis kedvezőtlen, ugyanis gyakori a viszonylag fiatal, 40-50 éves kor körüli rokkanttá válásuk. 
A parancsnokságon figyelemreméltó humánpolitikai intézkedéseket tapasztaltam. Az intézményhez tartozást családi rendezvényekkel (tűzoltóbál, családi nap, horgászverseny stb.) próbálják meg kialakítani, illetve erősíteni. A vezetői utánpótlást beiskolázásokkal tervszerűen biztosítják. A lehetőségekhez mérten viszonylag hatékony elismerési rendszer került kialakításra, melyben az erkölcsi és (hosszútávon) anyagi elismerések egyaránt alkalmazásra kerülnek. A fluktuáció lehetőségekhez képest történő mérséklése, illetve a megfelelő utánpótlás biztosítása érdekében „szakmai” ismertetéseket, bemutatókat szerveznek. Létrehoztak és működtetnek egy szociális támogató-rendszert a váratlan élethelyzetekben szükséges segítségnyújtás érdekében. 
Az intézménynél a Hivatásos Tűzoltók Független Szakszervezete (HFTSZ) Gyulai Egysége működik. Az 50 hivatásos állományú tűzoltó – egy fő kivételével – valamennyien (vezetőket és középvezetőket is beleértve) tagjai a az érdekképviseleti szervnek. A vezetés és a szakszervezet közötti kapcsolat megfelelő: napi, szükség szerinti párbeszéd alakult ki, a lényeges információk mindkét irányba gyorsan áramlanak. Jellemző a vélemények ütköztetése, egyeztetése és a konszenzuskeresés. A vizsgálat során az érdekvédelemhez való jog sérelmére utaló körülmény nem merült fel.

2. Megvizsgáltam a tűzoltóságra érkező jelzések megoszlását is. Megállapítottam, hogy a mobil 112-es hívószámra érkezett bejelentések nagysága a többi segélykérő számon érkezett jelzésekhez képest viszonylag alacsony, azonban a más szervektől kapott jelzések – számomra meglepően – magasnak tűntek. A tűzoltóság riasztási rendszerének vizsgálata során a laktanya híradóhelységében tartózkodva – a tűzoltóparancsnok és a megyei katasztrófavédelmi igazgató jelenlétében és iránymutatása mellett – 2003. május 12-én 11 óra 39 perc 34 másodperckor a mobil telefonról hívható 112-es egységes segélyhívó számon kísérletet tettem egy tűzeset bejelentésére. Ezzel azt kívántam megállapítani, hogy a jelzés mennyi idő alatt jut el a vonuló tűzoltóság híradóügyeletére, továbbá, hogy mennyi idő alatt képes a szolgálatban lévő állomány a vonulást megkezdeni. Arról győződtem meg, hogy a hívás kezdeményezését követő 10 percen belül még csak jelzés sem érkezett a vonuló tűzoltóságra. A hívás kezdeményezését követően, több mint 2 perc elteltével – mialatt az automata több nyelven adott arról tájékoztatást, hogy milyen telefonszám tárcsázása történt – jelentkezett a Békés Megyei Rendőr-főkapitányság ügyelete. Az ügyeletes – amint értesült arról, hogy „tűzesetről” érkezett bejelentés – a hívást áttette a Sarkadi Rendőrkapitányság ügyeletére. Ez az eljárás véleményem szerint indokolatlan időveszteséghez vezet. Ezen kívül a Sarkadi Rendőrkapitányság ügyeletese a bejelentéssel kapcsolatban a következő, jellemzően nem a tűzesetre vonatkozó kérdéseket tette fel. „Mi az égő gépkocsi forgalmi rendszáma? Mi a típusa? Milyen színű a gépjármű?”, majd azt mondta, hogy kiküld a helyszínre 1 járőrt, aki majd meggyőződik a tűzeset valódiságáról, és amennyiben a bejelentés valósnak bizonyul, ezt jelzik a tűzoltóságnak. Ezt követően bontotta a vonalat. A telefonhívás előbbiekben ismertetett szakasza mintegy 4 perc volt. A segélykérés alapján a közel 8 perc hosszúságú hívás alatt sem a tűzoltóságra, sem a megyei katasztrófavédelmi igazgatóságra nem érkezett meg a jelzés. (Gyula Város Hivatásos Önkormányzati Tűzoltóságának parancsnoka a „segélykérés” befejezését követően haladéktalanul értesítette a Sarkadi Rendőrkapitányság ügyeletét arról, hogy nincs tűzeset, ennek megfelelően szükségtelen, hogy arról járőr győződjön meg.)

II.

1. A tűzoltó állomány háromváltásos 24/48 órás szolgálati rendje miatt egy átlagos tűzoltó évente 117 szolgálatot lát el, ami havi 234, heti 58 munkaórát jelent. A vizsgált tűzoltóságon a szolgálatok száma és szolgálatban töltött idő is lényegesen magas, havi 240-264 óra. Figyelemmel arra, hogy a Hszt.-ben meghatározott illetményrendszer és ebből következően a jövedelem azonos a 24/72 órás váltásos rendszerben és a hivatali szolgálati rendben foglalkoztatottakéval, a tűzoltók által teljesített többlet munkaidő sem szabadidőben, sem illetményben nem kerül megváltásra.
Ezért megvizsgáltam, hogy ez a hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggésben alkotmányos visszásságot okoz-e. Ennek során az Alkotmánybíróság által is alkalmazott „önkényes megkülönböztetés tilalma” tesztjét – amely gyakorlatilag két elemből, az összehasonlíthatósági- és az indokolhatósági próbából áll – végeztem el. Az összehasonlíthatóság próba azt jelenti, hogy csak az azonos helyzetben lévők között merülhet fel a hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértése. Alkotmányos visszásságot okozó diszkriminációról csak akkor lehet szó, ha valakit, vagy valamilyen csoportot más, azonos helyzetben lévő jogalannyal vagy csoporttal történt összehasonlításban kezelnek hátrányosabb módon. Az Alkotmány 70/A. §-a „a jogegyenlőség követelményét rögzíti. Azt jelenti, hogy az állam, mint közhatalom – mint jogalkotó és jogalkalmazó – a jogok és kötelezettségek megállapítása során köteles az azonos helyzetben levő jogalanyokat indokolatlan megkülönböztetés nélkül, egyenlőkként kezelni.” A homogén csoport fogalmát az Alkotmánybíróság – eddigi gyakorlata szerint – szűken értelmezi. Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint az összehasonlíthatósági próba nem csak arra a helyzetre vonatkozik, amikor azonos helyzetben lévő jogalanyok között tesznek különbséget, hanem ennek ellenkezőjére is, vagyis amikor lényegesen eltérő helyzetben lévők esetén e körülményt figyelmen kívül hagyják. A tűzoltók illetményének megállapítása során a jogalkotó figyelmen kívül hagyta, hogy a tűzoltók szolgálati rendje jelentősen eltér más, szintén a Hszt. hatálya alá tartozók szolgálati rendjétől. Megállapítottam, hogy ez a hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggő alkotmányos visszásságot okoz.

2. A vizsgált tűzoltóságon tapasztalt körülmények azt tükrözték, hogy sem a lakossággal közvetlen kapcsolatban álló hivatali, igazgatási feladatokat ellátó, sem pedig a hivatásos tűzoltó állomány ellátottsága, felszereltsége, az itt dolgozók munkakörülményei nem megfelelőek.
A Hszt. 67. §-a a munkáltatói jogkört gyakorló elöljáró feladatává teszi az egészséges és biztonságos szolgálatteljesítés feltételeinek, az ahhoz szükséges ismeretek megszerzésének biztosítását.
A Belügyminisztérium – tűzoltóság személyi állományára is kiterjedő – Egészségügyi Szabályzata szerint a BM objektumok üzemeltetése során érvényesíteni kell a szabványokban és egyéb normákban előírt közegészségügyi feltételeket, fűtési, szellőztetési és világítási követelményeket. A szolgálati és munkahelyeken olyan körülményeket és közegészségügyi feltételeket kell biztosítani, amelyek nem okoznak tartós szolgálatteljesítés, illetőleg munkavégzés esetén sem egészségkárosodást. Gondoskodni kell a tisztálkodással, valamint az öltözködéssel kapcsolatos lehetőségekről, az egyéni és munkahelyi közérzet (mentálhygiéne) fenntartásáról, a szolgálati és pihenőidő szervezettségének, az egészséges és mértékletes életmód betartásának ellenőrzéséről.
Az egészséges munkahelyi környezet követelményrendszerével a munkaügyi és munkavédelmi szabályok is foglalkoznak, így többek között az 1993. évi XCIII. törvény a munkavédelemről, illetve a 25/1996. (VIII. 28.) NM rendelet az egészséget nem veszélyeztető munkavégzés és munkakörülmények általános egészségügyi követelményeiről.
Anélkül, hogy a magállapított tényállásban foglaltakat megismételném, megállapítható, hogy ezeknek az előírások egy részének csak deklaratív értékük van. Így például a beavatkozásról visszatérő tűzoltók számára biztosított mindössze 2 zuhanyfülke miatt előfordul, hogy a következő riasztásig a tűzoltók nem vagy nem megfelelően tudnak tisztálkodni. Az épület szellőzése a vizsgálat megállapításai és az állomány megítélése szerint is kifogásolható. 
Összességében megállapítottam, hogy a vizsgált tűzoltóságon a személyi állomány Alkotmány 18. §-ában foglalt egészséges környezethez való alkotmányos jogai közvetlen veszélyben vannak.

3. A Hszt. 3. § (2) bekezdése szerint a hivatásos állomány tagja szolgálati feladatait önkéntes vállalás alapján, életének és testi épségének kockáztatásával és egyes alapjogai korlátozásának elfogadásával tejesíti. 
Az élet és testi épség kockáztatása a törvény olyan kivételes rendelkezése, amely a jogalkalmazói gyakorlat szempontjából feltétlenül értelmezésre szorul. Nyilvánvaló, hogy a tűzoltók feladatainak (tűzoltási, műszaki mentési, stb.) ellátása mindig tartalmaz olyan kockázati elemet, amely előre nem látható veszélyhelyzettel jár. Például egy közlekedési balesetet szenvedett gépjárműből történő műszaki mentés során egy figyelmetlen gépjárművezető elütheti a tűzoltót.
Előfordulnak olyan helyzetek is – a tűzoltók esetében ez a gyakoribb –, amikor előrelátható, hogy a feladat végrehajtása életveszéllyel jár, ilyen például a tűzből való mentés, a tűzoltás stb. A két helyzet között azért szükséges különbséget tenni, mert míg az egyikben gyakorlatilag csak a tűzoltó kiképzettsége és szakmai felkészültsége szolgálhat védelemül, a másikban megfelelő, speciális védőeszközre, felszerelésre is szükség van az indokolatlan kockázat csökkentésére. 
Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a parancsnokságon szolgálatot teljesítő tűzoltók kiképzése elégséges ahhoz, hogy saját, vagy az állampolgárok élete védelme érdekében megfelelően lássák el feladataikat, ebben a vonatkozásban alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem észleltem. 
A fentiekben leírtak szerint itt is elvégeztem az általános racionalitási tesztet, amelynek eredményeként megállapítottam, hogy az állam az azonos helyzetben lévő jogalanyokat indokolatlanul különböztette meg akkor, amikor nem mindenkit szerelt fel az új, megfelelő biztonságot nyújtó védőfelszereléssel. A tűzoltók életének és testi épségének indokolatlan veszélyeztetését és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértését jelenti a megfelelő védőeszköz – részbeni – hiánya.
A technikai élettartamukon túlfutott, elhasználódott járművek baleseti veszélyforrást jelentenek használóik részére, különösen azért, mert a szolgálati igénybevétel eltér az átlagostól, gyakori a nagy sebességű vagy rossz terepviszonyok mellett történő használat, ami fokozott balesetveszéllyel járhat. 
Előzőek alapján megállapítottam egyrészt, hogy a vizsgált tűzoltóságon a tűzoltók kiképzettsége olyan szintű, hogy az a szolgálattal járó mindennapos kockázatot minimális mértékűre csökkentse. Nem biztosított viszont mindenki számára a megfelelő védőeszköz, ami az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében deklarált élethez és testi épséghez fűződő alkotmányos jogokkal és az Alkotmány 70/A. §-a szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggő alkotmányos visszásságot okoz.

4. A tűzoltó munkaidejének rendszertelensége, a biológiai ritmustól való jelentős eltérése, a kedvezőtlen fizikai (extrém munkakörülmények, nagy fizikai megterhelés) és pszichikai hatások (riasztással és mentéssel járó stressz) fokozott jelentőségűek, kiemelik a szabadidő rekreációs célú felhasználását. Az üdültetés helyzetét részleteiben nem vizsgáltam, de az bizonyos, hogy a tűzoltók pihenési lehetőségei korlátozottak.

5. A hivatásos állomány szolgálati viszonyát szabályozó törvény végrehajtási rendelkezései közül kiadásra került a fegyveres szervek hivatásos, közalkalmazotti és köztisztviselői állományának munkaköri egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasságáról, a szolgálat-, illetve keresőképtelenség megállapításáról, valamint a belügyi egészségügyi szolgálat igénybevételéről szóló 21/2000. (VIII. 23.) BM-IM-TNM együttes rendelet és a 33/1997. (V.13) BM-IM-TNM rendelet. Ezutóbbi egyebek mellett az egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasság követelményeit szabályozza. A Hszt. 75. § (1) bek. szerint a hivatásos állomány tagjának meg kell felelnie ezeknek a követelményeknek, ellenkező esetben szolgálati viszonyuk is megszüntethető, ugyanakkor az alkalmasság elérésének és szintentartásának feltételeit a fegyveres szervnek kell biztosítania. Ez a vizsgált szervnél csak nehézségek árán oldható meg.
A gyakorlat szerint a felvételi előírásoknak egészségi, fizikai és pszichikai szempontból megfelelő, pályakezdő tűzoltók lépnek szolgálatba. Megállapítottam, hogy a vizsgált tűzoltóságon az állomány részt vesz a kötelező egészségügyi szűréseken. Gyakoriak a tűzoltók 40-50 éves korban való betegség miatti nyugdíjazása, leszázalékolása. Ezen helyzet pozitív átalakítása elkerülhetetlen, hiszen a hivatásos állományba kizárólag alapos alkalmassági vizsgálat után kerül sor a felvételre, tehát az egészségromlás csak a szolgálat folyamán alakulhat ki. Ezekre tekintettel megállapítottam, hogy a vizsgált állomány Alkotmány 70/D. § (1)-(2) bekezdéseiben biztosított lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez fűződő alkotmányos joga közvetlen veszélyben van.

6. A tűz elleni védekezésről, a műszaki mentésről és a tűzoltóságról szóló 1996. évi XXXI. törvény 41. § (2) bekezdése értelmében a hivatásos önkormányzati tűzoltóság működésének és fenntartásának költségeit a központi költségvetés az illetékes önkormányzat útján normatív hozzájárulásként, a létesítés és a fejlesztés költségeit pedig pályázati formában a Belügyminisztérium útján biztosítja. A pályázat – a belügyminiszter által rendeletben szabályozott feltételek szerint – a fejlesztési költség egészére vagy annak meghatározott részére irányulhat. A (3) bekezdés szerint a központi költségvetésből történő hozzájárulás mértékét legalább a hivatásos önkormányzati tűzoltóság előírt legkisebb létszámának és gépjárműállományának figyelembevételével kell megállapítani. A fenti törvényi rendelkezések nem minden esetben valósulnak meg. A helyszíni vizsgálat során megtekintett okiratokból megállapítottam, hogy a tűzmegelőzéshez, tűzvizsgálathoz szükséges, oltóanyagok, szakfelszerelések, egyéni védőeszközök és technikai eszközök beszerzéséhez, valamint a tűzoltólaktanya felújításához szükséges költségeket nem, illetve nem teljesen fedezi a központi normatíva. Ezeket – az egyébként évi 5-10 millió forint támogatást nyújtó – Gyula Város Önkormányzata sem tudja finanszírozni.
Amennyiben az előbb leírt beszerzések, fejlesztések, karbantartások elmaradnak, a szakszerű működés feltételei kerülhetnek veszélybe. Ez pedig mind a tűzoltók, mind pedig az elsődleges működési és a segítségnyújtási körzet lakóinak az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében biztosított élethez és testi épséghez való jogát, az Alkotmány 70/D. § (1)-(2) bekezdéseiben biztosított lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogát, valamint az állampolgárok Alkotmány 13. § (1) bekezdésben biztosított tulajdonhoz való jogát közvetlenül veszélyezteti, továbbá az állam sem tesz maradéktalanul eleget az Alkotmány 8. § (1) bekezdésében előírt objektív alapjogvédelmi kötelezettségének.

III.

1. A távközlő-hálózatok azonosítóinak felosztási tervéről szóló 10/2001. (III. 27.) MeHVM rendelettel hazánk – európai uniós jogharmonizáció során – bevezette a 112-es egységes európai segélyhívószámot. Az egységes segélyhívó szám bevezetésére és szabályozására külön jogszabály nem született, az arra vonatkozó rendelkezések különböző szintű jogszabályokban utalásként jelennek meg. A 112-es hívószám Magyarország teljes területéről, bármely hálózatból, bármilyen típusú készülékkel hívható. Ezeket a hívásokat a megyei, illetve a fővárosi rendőr-főkapitányság ügyeletén fogadják. A hívásokat innen attól függően továbbítják, hogy az adott segélyhívásra mely másik azonnali beavatkozó szerv – a vizsgált esetben a tűzoltóság – bevetése vagy közreműködése szükséges.
Amennyiben a tűzoltóság egységeinek beavatkozására van szükség, a hívást továbbítják az illetékes megyei katasztrófavédelmi igazgatóság ügyeletére, amely riasztja a működési terülte szerint illetékes hivatásos önkormányzati tűzoltóságot, vagy a működési területtel rendelkező köztestületi tűzoltóságot. (Mindez beszédhang formájában, analóg rendszeren történik.) A riasztási rendszerről elmondottak azt is jelentik, hogy a segélyhívó rendszer egyik jelentős hiányossága, hogy amíg a beérkező segélyhívások bejutnak a megfelelő beavatkozó szervezethez, addig jelentős idő telik el. Másik hiányossága a rendszernek, hogy a közvetlen beavatkozók csak másodkézből kapnak információt, mert nem beszélnek közvetlenül a hívó féllel. (Ezek a hiányosságok nem tapasztalhatóak a vezetékes hálózatban 105-ös hívószámon kezdeményezett hívás esetén, hiszen ezek a hívások közvetlenül a működési területnek megfelelő tűzoltóparancsnokságok ügyeletére érkeznek, és ezzel jelentős időt takarítanak meg a beavatkozó erők számára.) Amint azt már az OBH 1955/2002. számú jelentésemben is megállapítottam, „a tűzoltóság riasztási rendszere jelen formájában – a rendszerben meglévő áttételek nagy száma, és ennek következményeként előforduló indokolatlan késedelem miatt – az élethez [Alkotmány 54. § (1) bekezdés], a tulajdonhoz [Alkotmány 13. § (1) bekezdés], valamint a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogot [Alkotmány 70/D. § (1)-(2) bekezdés] közvetlenül veszélyezteti, továbbá az állam nem tesz eleget maradéktalanul objektív alapjogvédelmi kötelezettségének [Alkotmány 8. § (1) bekezdés] sem. Mindez a felsorolt alapjogok tekintetében visszásság közvetlen veszélyét hordja magában.”

2. A helyszíni vizsgálat során kezdeményezett „segélyhívás” tapasztalatinak eredményeként megállapítottam, hogy a fentiekben leírt eljárással ellentétben a Békés Megyei Rendőr-főkapitányság ügyelete nem adta át a hívást a megyei katasztrófavédelmi igazgatóságnak. Nem előírásszerűen járt el akkor sem, amikor a hívást a Sarkadi Rendőrkapitányság ügyeletének átadta. Ez a két tény külön-külön, önmagában is alkalmas arra, hogy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelménye, az Alkotmány 54. § (1) bekezdése szerinti élethez és testi épséghez, az Alkotmány 13. § (1) bekezdése szerinti tulajdonhoz, valamint az Alkotmány 70/D. § (1)-(2) bekezdéseiben biztosított lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog, továbbá az Alkotmány 8. § bekezdésében előírt állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége vonatkozásában alkotmányos joggal összefüggő visszásságot okozzon.

3. A Sarkadi Rendőrkapitányság ügyelete a kísérleti jelleggel bejelentett tűzeset szempontjából gyakorlatilag indifferens kérdésekkel feltehetőleg a hívás téves vagy rosszindulatú voltát kívánta ellenőrizni. A tűzoltás, illetve a mentés szempontjából releváns kérdéseket – amelyekből például az égés intenzitására, a esetleg veszélyben lévő személyekre, sérültekre lehetett volna következtetni –, nem tett fel az ügyeletes. Az ügyelet a hívást szintén nem továbbította sem a katasztrófavédelmi igazgatóság ügyeletére, sem az illetékes tűzoltóparancsnokságra, ehelyett járőrt tervezett küldeni a bejelentésben szereplő külterületre, ezzel további jelentős időveszteség közvetlen veszélyét okozva. A hívás hosszú időtartama, és nem az előírásoknak megfelelő intézkedés szintén alkalmas volt arra, hogy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelménye, az Alkotmány 54. § (1) bekezdése szerinti élethez és testi épséghez, az Alkotmány 13. § (1) bekezdése szerinti tulajdonhoz, valamint az Alkotmány 70/D. § (1)-(2) bekezdéseiben biztosított lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog, továbbá az Alkotmány 8. § bekezdésében előírt állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége vonatkozásában alkotmányos joggal összefüggő visszásság keletkezzen.

4. Az ügyeletek – előbbiekben bemutatott – együttműködési zavarai, illetve a riasztási rendszerben meglévő áttételek nagy száma csökkentésének lehetséges módja lenne az ügyeletek – megfelelő, egységes technológia egyidejű bevezetése mellett történő – integrációja.
A katasztrófavédelemnél és a tűzoltóságoknál működő diszpécserek irányítják a napi tevékenységet. A heterogén rendszerek, a GSM rendszerek megjelenése, valamint a ma már nem korszerű technológia miatt jellemzően csökken a rádió-forgalmazások száma, így egy adott területen, helyszínen dolgozó tűzoltók nem feltétlenül tudnak egymásról. Ez igaz lehet az ügyeletekre is, ezért nehezen biztosítható a készenléti feladatellátás hatékonysága, gyorsasága és megfelelő színvonala. Hiányzik a szervezetek horizontális együttműködése is. Mindezek miatt napi rendszerességgel jutnak riasztással, bevetés-irányítással összefüggő információk illetéktelenek kezébe. Az ilyen problémák megelőzésének leghatékonyabb megoldását a bevetés-irányító rendszerek nyújtotta lehetőségek adják. Egy bejelentéshez, eseményhez – az adott szituáció függvényében – optimalizáltan kapcsolhatóak a szükséges erőforrások, feladatok, helyszínek és prioritások. Ezeknek köszönhetően csökkenthető a szervezetek reakcióideje, több bejelentés kezelhető azonos létszámmal és növelhető a bejelentők biztonságérzete.
A bevetés-irányítási feladatok elvégzéséhez megfelelő információkkal kell rendelkezni a bejelentőről, az eseményről, a helyszínről, a végrehajtandó feladatról, a mozgósítandó szervezetekről, azok készültségéről, elérhetőségéről, valamint helyzetéről. Ezt – adott bevetési létszám és esetszám felett – kizárólag megfelelően összehangolt információs rendszerekkel lehet hatékonyan megvalósítani.
Az Egységes Digitális Rádiórendszer (a továbbiakban: EDR) kiépítésével, segítségével nagy biztonsággal elérhetőek a szükséges beavatkozói csoportok, azok készültségéről azonnali (akár automatikus) információt kaphat a bevetés irányítója, valamint megfelelő pontossággal – további rendszerek alkalmazása nélkül is – meghatározható a helyzetük. Egy integrált ügyeleti rendszer elkerülhetővé teheti a párhuzamos adatbázisok létesítését és fenntartását (és ezek költség vonzatait). Ennek eredményeként a rendszerbe beépített szervek tevékenységének támogatására szolgáló információáramlás is hatékonyabbá válhat.
Jelenleg a 112-es segélyhívó számra érkező bejelentések intézésének jelentős része (a kizárólag rendőri beavatkozást igénylő eseteket kivéve) csakúgy, mint a veszélyhelyzetekkel kapcsolatos lakossági felkészítés és tájékoztatás, a katasztrófavédelem hatáskörébe tartozik.

5. Gyula Város Hivatásos Önkormányzati Tűzoltósága elsődleges működési területén a települések többsége a tűzoltólaktanyától 20 kilométernél távolabb található, Geszt község pedig 42 kilométerre van. Figyelemmel a megkülönbözető jelzéssel vonuló tűzoltógépjárművek műszaki paramétereire és arra a tapasztalatra, hogy jellemzően 60 km/h körüli átlagsebességgel tudják a vonulásokat teljesíteni, a működési terület jelentős részén nem biztosított, hogy a tűzoltók 20 percen belül helyszínre érjenek és megkezdjék tűzoltási-, műszaki mentési feladataikat. (Geszt község esetében ez az elvárás csak 120 km/h-t meghaladó átlagsebességgel lenne teljesíthető.) Ez az elsődleges működési terület 20 percnél hosszabb idő alatt elérhető részein lakók tulajdonhoz, élethez és testi épséghez, a lehető legmagasabb szintű testi, lelki egészséghez való jogával valamint az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettségével összefüggő alkotmányos visszásságot eredményez.

IV.

Javaslatok, kezdeményezések és ajánlások

I. Az Obtv. 25. §-a alapján javaslom az Országgyűlés elnökének, hogy fontolja meg a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény olyan módosítását, amely megszűntetné a tűzoltók szolgálati rendjének és a Hszt. hatálya alá tartozó más hivatalos állományú személyek szolgálati rendjének ma létező eltéréseit.
Ugyancsak az Obtv. 25. §-a alapján javaslom az Országgyűlés elnökének a mindenkori költségvetési törvény-tervezet olyan tartalmú elkészítését, hogy az célirányosan, központilag tartalmazza a tűzoltóság szakszerű működése feltételeit biztosító beszerzések, fejlesztések, karbantartások forrásait.

II. Az Obtv. 25. §-a alapján javaslom a miniszterelnöknek, hogy a tűzvédelmi hatósági tevékenység részletes szabályairól, a hivatásos önkormányzati tűzoltóságok illetékességi területéről szóló 115/1996. (VII. 24.) Korm. rendeletet módosítsa úgy, hogy a tűzoltók a Magyar Köztársaság bármely településére – a nemzetközi gyakorlathoz hasonlóan – megfelelően, legfeljebb 20 perc alatt – megfelelő felkészültséggel és felszereléssel – kivonuljanak és a helyszínre érjenek.
III. Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom a belügyminiszternek, hogy

•	-tartsa továbbra is napirenden a tűzoltóságok riasztási útvonalában fennálló áttételek csökkentésének – akár ügyeletek integrációjával történő – megvalósítását és tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy segélyhívás fogadása és a tűzoltóság riasztása, illetve a káreset helyszínére történő kiérkezése között eltelt időtartam a lehető legrövidebb legyen.
•	-rendelkezésre álló eszközeivel biztosítsa és visszatérően ellenőrizze, hogy valamennyi ügyelet gyorsan és szakszerűen intézkedjen a segélyhívások fogadásakor.
•	-a szakmai irányelvek és az igénybevételi adatok alapján vizsgálja felül a hivatásos önkormányzati tűzoltóságok legkisebb létszámát és fontolja meg azok maximális létszám növelésének lehetőségét.
•	-intézkedjen, hogy a lehető legrövidebb idő alatt a tűzoltó állomány minden tagját felszereljék a korszerű védőfelszerelésekkel.
•	vizsgálja meg, hogy milyen okokra vezethető vissza a tűzoltók – átlagot jóval meghaladó arányban előforduló – munkaképesség csökkenése, és tegye meg a szükséges intézkedéseket ennek további megelőzésére.

IV. Tekintettel arra, hogy az OBH 1955/2002. számú jelentésemben – az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján – már felhívtam a miniszterelnök figyelmét az Egységes Digitális Rádiórendszer (EDR) mielőbbi beszerzésének szükségességére, újabb ombudsmani intézkedést ez irányban nem tartok indokoltnak, de kérem a miniszterelnök tájékoztatását arról, hogy az EDR megvalósítása jelenleg milyen stádiumban van.

Budapest, 2004. január 30

								Takács Albert sk