OBH 3024/2003.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A panaszos az országgyűlési biztos hivatalához benyújtott beadványában előadta, hogy egy 1998-ban született roma származású kislányt akart örökbe fogadni. A beadvány szerint a gyermek fogyatékos, erről a tényről azonban a panaszosnak a Nógrád Megyei Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálat (a továbbiakban: szakszolgálat) nem volt hajlandó felvilágosítást adni. A kislány erősen beszédhibás, de logopédus nem foglalkozik vele. A gyermeket a szülés után édesanyja a szülőotthonban hagyta, soha senki nem látogatta, ennek ellenére a gyermek csak 2002 áprilisa óta örökbe fogadható.
A beadvánnyal kapcsolatban a következő alkotmányos jogokkal összefüggésbe hozható sérelmek gyanúja merült fel:
•	a jogállamiságból erdő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz való jog [Alkotmány 2. § (1)]
•	a gyermek kiemelt védelemhez fűződő joga [Alkotmány 67. § (1)]
•	a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog [Alkotmány 70/D. § (1)]

	A szakszolgálat igazgatójától az ügyben keletkezett dokumentumok másolatának megküldését kértem, azokat áttanulmányoztam.
A megállapított tényállás
Pásztó Város Önkormányzatának jegyzője, mint első fokú gyámhatóság az 1998. július 10-én született gyermeket a 6381-3/1998. számú, 1998. július 16-án kelt határozatával ideiglenesen elhelyezte a balassagyarmati Reménysugár Otthonba.  A gyermek rendezetlen élettársi kapcsolatból született, apja nem tett teljes hatályú apai elismerő nyilatkozatot, anyja cselekvőlépességet korlátozó gondnokság alatt áll, ezért alkalmatlan volt gyermeke nevelésére.
A szakszolgálat 1999. 03. 10-én javasolta a gyermek átmeneti nevelésbe vételét. Pásztó Városi Gyámhivatala (a továbbiakban: gyámhivatal) 1999. szeptember 13-án tartott tárgyaláson vizsgálta felül a kiskorú ideiglenes elhelyezett státuszát. Az akkor felvett jegyzőkönyv szerint a gyermeket 1998. július 16-a óta senki sem látogatta, sem telefonon, sem levélben nem érdeklődtek felőle, semmilyen családi kapcsolata nem volt. A jegyzőkönyv azt is rögzítette, hogy az anyával lehetetlen volt kommunikálni, ezért a családot nem lehetett gondozni. A gyermekorvos szerint a gyermek „testi fejlődése kielégítő ütemű, a szellemi fejlődésének üteme az intézeti tartózkodás miatt nem ítélhető meg pontosan. Várhatóan egy fél év múlva szellemi fejlettségi szintjére is konkrétabb véleményt tudunk adni.” A szakemberek kevés esélyt láttak arra, hogy a jövőben a család alkalmas lesz a gyermek nevelésére.
A gyámhivatal a gyermeket 1999. október 22-én átmeneti nevelésbe vette, melynek éves felülvizsgálata 2000. szeptember 6-án volt. A kislányt édesanyja 1999 szeptemberétől 2000 szeptemberéig kétszer látogatta meg. A felülvizsgálat során a szakemberek a gyermek átmeneti nevelésbe vételének fenntartásával nevelőszülőhöz helyezését javasolták.
2000. szeptember 11-én kelt határozatával a gyámhivatal a gyermek átmeneti nevelését fenntartotta, egyúttal nevelőszülőhöz helyezte.
A 2000. szeptember 21-én készült orvosi összefoglaló szerint a gyermek somatomentális fejlettsége korátlagának megfelel.
A nevelőszülői tanácsadó 2001. szeptember 9-én kelt feljegyzésében a következőket írta: „Fontos lenne a kk. státuszát megváltoztatni a tartós nevelésre. A későbbiekben az örökbeadás biztosítaná részére a családot, a biztonságot, a család szeretetét, segítségét. …Fogyatékosságot nem látni a kiskorún, de pszichológiai vizsgálat szükséges ennek kizárására.”
2001. szeptember 12-én a szakszolgálat igazgatója javasolta, hogy a gyámhivatal indítson pert a gyermek anyja szülői felügyeleti jogának megszüntetésére. A pert a gyámhivatal megindította, a Pásztói Városi Bíróság a keresetnek helyt adott és a P.20.418/2001/4. számú, 2002. 01. 22. napján jogerős ítéletével a szülő szülői felügyeleti jogát megszüntette. A gyámhivatal a gyermeket 2002. április 25-én tartós nevelésbe vette, ezzel a gyermek örökbe fogadható lett.
A 2001 szeptemberében kelt óvodai vélemény szerint „ …a gyermek beszéde nehezen érthető…További hatékony nevelése érdekében szükséges lenne pszichológiai vizsgálat, hogy az óvodában speciális fejlesztést kaphasson.”
A kislányról 2002. március 11-én készült pszichológiai szakvélemény, melyet a szakszolgálat igazgatója kért annak megállapítására, hogy a gyermeknél „prognosztizálható-e familiáris ártalmakra vonatkozó gyanú?” A szakvélemény szerint „a gyermek szomatikusan korának megfelelően fejlett… Fiziológiásan pösze. Pontatlan képzésű fonémái és hangcseréi észlelhetőek. Megkésett beszédfejlődésű….Összefoglalva: nevezett gyermek mentális kapacitása megközelíti az átlagos zóna alsó határát. Rajzkészsége, grafomotoros funkciói elmaradottabb fejlettségűek. A leiratban nyomon követhető, hogy beszéde fejlődött. Elmaradása jól kezelhető, szóbeli kifejezőkészsége fejlesztése kedvező prognózisú. Nevezett gyermek jelenleg személyiség-fejlődéséhez a szükséges (nevelő)családi és óvodai  intézményes nevelést megkapja.”
2002. május 29-én a szakszolgálat igazgatója a Nemzeti Család-és Szociálpolitikai Intézetnek (a továbbiakban: NCSSZI) jelezte, hogy a szolgálatuknál nyilvántartott örökbefogadók közül nem találtak a kislánynak örökbefogadó szülőket. Az igazgató a következőkről tájékoztatta a NCSSZI örökbefogadási referensét. „B. B. cigány származású - etnikai jegyei feltűnőek -, mentális kapacitása megközelíti az átlagos zóna alsó határát. (A vér szerinti anya értelmi fogyatékos, cselekvőképességet korlátozó gondnokság alatt áll.”)
A NCSSZI szeptemberi válaszlevelében lehetséges hazai örökbefogadóként a panaszost ajánlotta.
A szakszolgálat igazgatója október 2-án levélben tájékoztatta a jövendő örökbefogadó szülőt a gyermek egészségi állapotáról és értelmi képességeiről. Arra kérte a panaszost, hogy a kiskorúra vonatkozó alapvető információk birtokában jelezze igényt tart-e a gyermekről bővebb információra, szándékában áll-e a kislány örökbefogadása érdekében további intézkedéseket kérni.
Az igazgató október 7-én fényképeket és további információkat küldött a panaszosnak a gyermekről, egy következő levélben pedig arra kérte a panaszost, hogy személyesen jelenjen meg a szakszolgálatnál.
A panaszos október 22-én írásban magyarázatot kért az igazgatótól arra vonatkozólag, hogy miért szerepel a neki küldött két levélben a kislány születési évéről két különböző adat (1998. illetve 1989.). A két levélben eltérő volt a gyermek nevelőszülőhöz helyezésének dátuma is. A panaszos közölte, a téves információk miatt maga járt utána a valóságnak. Levelében az igazgatótól - többek között - arra várt választ, hogy a gyermek miért csak négyéves korában lett örökbe adható, miért nem kapott korai fejlesztést, miért nem foglalkozik vele logopédus, miért csak pszichológiai és nem elmeorvosi szakvéleményt szereztek be róla?
Az igazgató válasza szerint a szakvélemények alapján a gyermek nem értelmi fogyatékos, olyan hivatásos nevelőszülői családba helyezték, ahol a nevelőszülő kiemelt feladatként kezeli az esetleges fogyatékosság kiszűrését. Az igazgató etikátlannak tartotta, hogy a panaszos a gyermekvédelmi központ által megadott időpont előtt felkereste a gyermeket a tartózkodási helyén.
November 8-án a panaszos visszalépett örökbefogadási szándékától.
2003. február 14-én a NCSSZI újabb lehetséges örökbefogadó szülő adatait közölte a szakszolgálat igazgatójával. A Fővárosi Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálat szakvéleménye szerint a NCSSZI által javasolt egyedülálló hölgy nem volt alkalmas a kislány örökbefogadására. A NCSSZI ezt követően már csak külföldi örökbefogadó szülőket tudott ajánlani. A szakszolgálat igazgatójának folyó év május 29-én kelt tájékoztatása szerint akkor már szervezték a gyermek és a leendő örökbefogadó szülő személyes találkozását.
A 2003. májusában készült pszichológiai vélemény kimondja, hogy a gyermek a nevelőszülőről leválasztható, mentális állapotának elmaradása korrigálható. Pedagógiai fejlesztő foglalkoztatása - a nevelőszülő bevonásával - kiscsoportos keretek között szükséges. Beszédhibájának javítására a pszichológus az utazó logopédiai hálózat igénybevételét javasolta.
Az ügy jogszabályi háttere
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
15. § A Magyar Köztársaság védi a házasság és a család intézményét.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
•	1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról (hatályos: 1998. 07.01. 2002. 12. 31-éig)
Csjt. 48/A. § (1) A gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vett gyermeket örökbe fogadhatónak nyilvánítja, ha a szülő gyermekével önhibájából egy éve nem tart rendszeres kapcsolatot, életvitelén, körülményein nem változtat, és emiatt az átmeneti nevelés nem szüntethető meg. Erre a jogkövetkezményre a szülőt az átmeneti nevelést elrendelő határozatban figyelmeztetni kell.
(4) Ha a kiskorú örökbefogadására nem került sor, és utóbb a gyámhatóság az intézeti nevelést megszünteti, az örökbe fogadhatónak nyilvánító határozat hatályát veszti.
•	1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról
7. § (2) A gyermeknek joga van - örökbefogadó családban vagy más, családot pótló ellátás formájában - a szülői vagy más hozzátartozói gondoskodást helyettesítő védelemhez.
72. § (1) Ha a gyermek felügyelet nélkül marad, vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete súlyosan veszélyezteti és emiatt a gyermek azonnali elhelyezése szükséges, a települési önkormányzat jegyzője, a gyámhivatal, valamint a bíróság, a rendőrség, az ügyészség, a büntetés-végrehajtási intézet parancsnoksága (a továbbiakban: beutaló szerv) a szakellátás keretében a gyermeket ideiglenesen b) a legközelebbi ideiglenes gondozási feladatokat is ellátó nevelőszülőnél, vagy ha erre nincs lehetőség, gyermekotthonban vagy más bentlakásos intézményben
73. § (1) Az illetékes gyámhivatal az ideiglenes hatályú elhelyezést követően - függetlenül attól, hogy arra mely beutaló szerv intézkedése alapján került sor - 30 napon belül megvizsgálja, hogy a) megszüntethető-e az ideiglenes hatályú elhelyezés, b) az ideiglenes hatályú elhelyezés fenntartása vagy megváltoztatása mellett fennállnak-e a gyermekelhelyezés megváltoztatása, illetve a szülői felügyelet megszüntetése iránti perindítás feltételei.
77. § (1) A gyámhivatal a gyermeket átmeneti nevelésbe veszi, ha a gyermek fejlődését a családi környezete veszélyezteti, és veszélyeztetettségét az alapellátás keretében biztosított szolgáltatásokkal, valamint a védelembe vétellel nem lehetett megszüntetni, illetve attól eredmény nem várható, továbbá, ha a gyermek megfelelő gondozása a családján belül nem biztosítható. Az átmeneti nevelésbe vétellel egyidejűleg a gyámhivatal a gyermeket nevelőszülőnél vagy - ha ez nem lehetséges - gyermekotthonban, illetve más bentlakásos intézményben helyezi el és gyámot (hivatásos gyámot) rendel.
79. § (1) A gyámhivatal az átmeneti nevelésbe vétel feltételeinek fennállását a gyám (hivatásos gyám) tájékoztatása alapján évente felülvizsgálja, és ennek során dönt az egyéni elhelyezési terv fenntartásáról vagy módosításáról.
80. § (1) A gyámhivatal a gyermeket tartós nevelésbe veszi, ha a) a szülő (szülők) felügyeleti jogának megszüntetése miatt vagy más okból a gyermeknek nincs felügyeletet gyakorló szülője….
113. § (1) A városi gyámhivatal pert indíthat, illetve kezdeményezhet c) a szülői felügyelet megszüntetése vagy visszaállítása,
•	149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (hatályos 1997.11. 01-2003. 02. 14.)
96. § (3) Az ideiglenes hatályú elhelyezés időtartama legfeljebb 30 nap, kivéve, ha az ideiglenes hatályú elhelyezés vizsgálatára jogosult gyámhivatal pert indított a gyermek elhelyezése, elhelyezésének megváltoztatása vagy a szülői felügyelet megszüntetése iránt.
A vizsgálat megállapításai
A gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet (Gyer.) előírása szerint az ideiglenes elhelyezés időtartama - a perindítás esetét kivéve - legfeljebb 30 nap lehet. Ennek ellenére a szakszolgálat a gyermek átmeneti nevelésbe vételét csak ideiglenes hatályú beutalását követően hét hónappal - 1999 márciusában - kezdeményezte. A gyámhivatal pedig csak az ideiglenes hatályú beutalás után 15 hónappal - 1999 októberében - hozott határozatot a kiskorú átmeneti nevelésbe vételéről.
Megállapítom, hogy a szakszolgálat és a gyámhivatal elhúzódó eljárása a jogállamiságból eredő jogbiztonsággal, ezen belül a tisztességes eljárással összefüggésben visszásságot okozott.
Az átmeneti neveléssel egyidőben a gyámhivatalnak a gyermek részére gyámot kellett rendelnie, aki csak a kirendelését követően volt jogosult arra, hogy a gyermek után járó családi pótlékot megigényelje, azt a gyermek részére gyámi fenntartásos betétkönyvbe helyezze. A késedelmes átmeneti nevelésbe vétellel a gyermek 15 havi családi pótléktól elesett, mindez a tulajdonjoggal összefüggésben visszásságot okozott. 
Az 1999 szeptemberében felvett jegyzőkönyv szerint a gyermeknek születésétől kezdve semmilyen családi kapcsolata nem volt, a családot ténylegesen gondozni nem lehetett, a szakemberek nem láttak valódi esélyt arra, hogy a gyermeket a jövőben vér szerinti családja nevelje. Ha a gyámhivatal a Gyer-ben előírt határidőn belül átmeneti nevelésbe vette volna a gyermeket a családjogi törvény szerint már az első – évenként kötelező – felülvizsgálat után örökbe fogadhatónak nyilváníthatta volna a kislányt. A szülői felügyeleti jog megszüntetése iránti per megindításának csak abban az esetben lett volna értelme, ha azt még a családjogi törvény által örökbe fogadhatóvá nyilvánításra meghatározott egy év letelte előtt indította volna a gyámhivatal. Ha az örökbe fogadhatóvá nyilvánított gyermek örökbeadására nem került volna sor, családja később mégis alkalmassá vált volna a nevelésére, akkor a gyermek sokkal rövidebb időn belül visszakerülhetett volna a vér szerinti családjába, mintha ismételt perindítással kellett volna a szülő szülői felügyeleti jogát visszaállítani.
A gyámhivatal a gyermeket csak közel négy évesen vette tartós nevelésbe, ezzel csökkent a kislány esélye arra, hogy örökbefogadó családba kerüljön. Mindez a gyermeket az állam és a társadalom részéről megillető kiemelt védelemhez fűződő jogával, továbbá a családhoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott.
A gyermek fejlődésével kapcsolatos szakvélemény – a rendelkezésemre bocsátott iratok között – 1999. szeptemberi keltezéssel található. Az orvos akkor a kislány testi fejlődését kielégítőnek találta, szellemi fejlődésével kapcsolatban – arra való tekintettel, hogy a kislányt újszülött kora óta csecsemőotthonban gondozták – nem tudott véleményt mondani. A következő – 2000. szeptemberi - orvosi összefoglaló szerint a gyermek testi és értelmi fejlettsége korának megfelelt.
A gyermekről 2002 márciusában készült pszichológiai szakvélemény. A szakvélemény megállapította a gyermek megkésett beszédfejlődését, fiziológiás pöszeségét, utal arra is, hogy a nevelőcsaládban és az óvodában beszéde fejlődött.  A pszichológus szerint a gyermek értelmi képességei megközelítik az átlagos zóna alsó határát. A 2003. májusi szakvélemény szerint a gyermek mentális állapota korrigálható, nem értelmi fogyatékos. A pszichológus mind a fejlesztő, mind a logopédiai foglalkozás megkezdését – tekintettel arra, hogy mindkét fejlesztés az iskolakezdést megelőzően hatékony – a következő tanévtől javasolta. 
A szakszolgálat igazgatójának a gyermekről küldött tájékoztató leveleiben valóban elírták a gyermek születési, továbbá nevelőszülőhöz helyezésének dátumát. Ez az elírás azonban nem indokolta azt, hogy a panaszos a gyermek örökbefogadásának előkészítéséért felelős szakszolgálatot megkerülve információkat gyűjtsön a kislányról.  Az igazgató két tájékoztató levelet is küldött a panaszosnak. Ha a panaszos a megbeszélt időpontban megjelent volna a szakszolgálatnál, pontosíthatták volna a dátumokat, a szakemberektől felvilágosítást kaphatott volna arra vonatkozólag, hogy miért nem volt indokolt a gyermek korai fejlesztése, addig miért nem foglalkozott vele logopédus.
A szakszolgálat tájékoztatási, továbbá a gyermek értelmi fejlődésének vizsgálati kötelezettségével kapcsolatban nem állapítottam meg visszásságot.
Annak érdekében, hogy a jövőben a gyermekek örökbe fogadhatóvá nyilvánítási eljárása ne húzódjon el az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem:
1) A Nógrád Megyei Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálat igazgatójánál, hogy - a törvényi feltételek fennállása esetén - a gyermek minél fiatalabb életkorában kezdeményezze  az arra illetékes gyámhivatalnál az örökbe fogadhatóvá nyilvánítási eljárást. 
2) A gyámhivatal köztisztviselői felett munkáltatói jogokat gyakorló Pásztó Város Önkormányzatának jegyzőjénél, hogy hívja fel a gyámhivatal dolgozóinak figyelmét a jogszabályokban előírt határidők betartására.
Budapest, 2003. június 30.
Takács Albert