Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 2802/2003. számú ügyben

Ügyintéző: Dr. Pásztor Imre

Az eljárás megindulása:

Előzetes fogvatartásban levő fogvatartott ügyében édesanyja azt sérelmezte, hogy a veszprémi, majd a székesfehérvári büntetés-végrehajtási intézetben fiával szemben embertelen módon bántak, melyek a következőkben nyilvánultak meg:
– egyik szállítása alkalmával a gépkocsiban elviselhetetlen volt a levegő, mert mind az őrök, mind a fogvatartottak szívták a cigarettát, és amikor betegségére hivatkozva kérte, hogy tegyék ki Székesfehérváron, kérését nem teljesítették, 
– útközben hosszú ideig sem enni, sem inni nem kaptak,
– epilepsziás rosszulléte miatt gyógyszert kért, de azt sem kapott, végül
vitája volt a televíziója miatt is, mert amikor haza akarta küldeni nem volt rá lehetőség, máskor meg azt kifogásolták, hogy szállításkor miért viszi magával.

A panasz alapján az 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 17. § (1) bekezdésére figyelemmel vizsgálatot rendeltem el. 

Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság, valamint az ezekből eredő tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (1) bekezdése,)
A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alkotmány 70/D. § (1) bekezdése.)

Alkalmazott jogszabályok
A büntetések és intézkedések végrehajtásáról szóló többször módosított 1979. évi 11. tvr. (Bv. tvr.), és
a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásáról szóló 6/1996. (VII: 12.) IM rendelet.

A vizsgálat megállapításai
A panaszra figyelemmel megkerestem a Büntetés-végrehajtás országos parancsnokát, akitől vizsgálatot kértem. Az országos parancsnok tájékoztatása alapján a következőket állapítottam meg:
Panaszos fiát 2001. június 10-én vette őrizetbe a rendőrség, a Veszprémi Városi Bíróság pedig Bk. 171/2002. számú végzésével 2002. június 12-én rendelte el az előzetes letartóztatását, melyet később meghosszabbított és még aznap átszállították a rendőrségről a Veszprém Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetbe.
A Legfelsőbb Bíróság később – elfogultsági kérelem alapján – a Székesfehérvári Városi Bíróságot jelölte ki első fokon eljáró bíróságnak, ezért a fogvatartottat illetékességből 2003. április 14-én átszállították a Fejér Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetbe.

A vizsgálat során a veszprémi intézet parancsnoka megállapította, hogy sem a szállítás előkészítése, sem annak végrehajtása során önkényeskedő embertelen bánásmód nem érte a fogvatartottat. A fogvatartottak részére a küldő intézet egy napi hidegélelmet biztosít, innivalóval. Amennyiben a fogvatartottnak rendszeresen kell gyógyszert szednie, azt is biztosítják részére a célba érkezésig.
A befogadó intézet a továbbiakban a küldő intézet rendelkezései szerint jár el, addig, amíg újabb körülmény nem jelentkezik.
A panaszos fia esetében a szállítás megszervezésekor nem merült fel olyan körülmény, amely miatt célszállítással (elkülönítve és sürgősen) kellett volna átszállítani Veszprémből Székesfehérvárra, ezért arra a következő körszállítással került sor. Adott esetben ez a Vas Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetből érkező járművel történt a központi gyűjtő/elosztó helyre, a Budapesti Fegyház és Börtönbe.
Budapesten kb. 2 órát vesz igénybe a fogvatartottak elosztása. Ezalatt a fogvatartottaknak lehetőségük van étkezésre, ital fogyasztásra, higiénés igényeik kielégítésére és dohányozhatnak mind a fogvatartottak, mind a szállító személyzet tagjai. Az intézet ezen részlegében mindig tartózkodik – a szállítás közvetlen irányítóin és végrehajtóin kívül  – a Bv. OP. egy tisztje is, akinek az ellenőrzésen kívül feladata a fogvatartottak esetleges kérelmének vagy panaszának meghallgatása és a szükséges intézkedés megtétele. A szállítás napján a panaszban érintett fogvatartott sem kérelmet, sem panaszt nem terjesztett elő.
A Budapesten befejezett elosztást követően a panaszos fiát Székesfehérvárra a baracskai intézet érintésével vitték. Panaszos fia a baracskai intézet biztonsági tisztjénél sem jelentkezett panasszal vagy kérelemmel. Szállítás közben egyébként sem a személyzet tagjai, sem a fogvatartottak nem dohányozhatnak. A szállítás parancsnoka rendszeresen ellenőrzi az ivóvíz meglétét is. A szállító jármű egyébként rendelkezik a természetes szükséglet elvégzésére alkalmas „űrcsöbör”-rel is.

Panaszos fiát a veszprémi intézetbe történt befogadását követően az előírás szerint orvos megvizsgálta. Ekkor a fogvatartott azt mondta, hogy epilepsziás, de gyógyszert nem szed. Ennek ellenére egy hétre betegszobán helyezték el, megfigyelés céljából. Ezt követően polgári egészségügyi intézményben is megvizsgálták, de az EEG ellenőrzés sem mutatott ki epilepsziára utaló tünetet. Ennek ellenére többször felajánlották az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézetbe való átszállítását, kivizsgálás céljából, de a fogvatartott azt minden esetben visszautasította.

A tv. készülék használatára, illetve szállítására vonatkozó panasz sem bizonyult megalapozottnak, mert bármely fogvatartott szállításakor minden birtokában, illetve letétjében levő tárgyat vele együtt szállítanak, és ha azt korábban használhatta, akkor azt az új befogadó intézet is biztosítja. A készülék méretével kapcsolatos korlátozás csak a szállíthatóság miatt történhet.

A fogvatartott édesanyja, a 2003. április 14-ét követő szállítással kapcsolatban panasszal fordult az Országos Rendőr-főkapitánysághoz, ahonnan azt illetékességből áttették a Bv. Országos Parancsnokságra. A panasz kivizsgálásának eredményéről a Fogvatartási Ügyek Főosztályának vezetője értesítette a panaszost, aki levélben mondott köszönetet a fiával kapcsolatos emberséges munkáért. 

Összességében megállapítottam, hogy mind a Veszprém Megyei Büntetés-végrehajtási Intézet, mind a Fejér Megyei Büntetés-végrehajtási Intézet a vonatkozó jogszabályokat betartva járt el panaszos fiának átszállítása során. Alkotmányos jogot sértő vagy veszélyeztető visszásságot nem okoztak, ezért az ügyet ajánlás nélkül lezártam.

Budapest, 2003. december 15

Takács Albert