OBH 2781/2003
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása:
	A panaszos az országgyűlési biztoshoz intézett beadványában Szeged Megyei Jogú Város jegyzői hatáskörben eljáró gyámhatóságának, (a továbbiakban: gyámhatóság) továbbá Szeged Város Rendőrkapitányságának (a továbbiakban: rendőrség) eljárását sérelmezte.
	A panaszos 2000 januárjában vált el a feleségétől. 1999-ben született gyermekük – a szülők egyezsége alapján – az anyánál maradt. A panaszos véleménye szerint az anya a gyermek fejlődését veszélyezteti, ezért 2002. április 30-án a gyámhatóságtól kérte gyermeke nála való ideiglenes elhelyezését. A beadvány szerint a panaszos kérelmére a gyámhatóság csak 2003. március 14-én hozott határozatot.
	A panaszos az anya ellen több feljelentést tett, melyeket – véleménye szerint – a rendőrség nem vizsgált kellő alapossággal. Állítása szerint a rendőrségen bejelentéseiről még jegyzőkönyvet sem voltak hajlandóak felvenni, az utóbbi időben már meg sem hallgatták. Sérelmezte továbbá, hogy a rendőrök erőszakot alkalmaztak, amikor a gyermeket az anyának visszaadták. 
	A beadvánnyal kapcsolatban felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő, továbbá a 67. § (1) bekezdésében rögzített, a gyermek kiemelt védelemhez való joga sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam.
	Szeged Megyei Jogú Város jegyzőjétől a panaszos gyermekének elhelyezése ügyében a 2002. április 30-a után keletkezett dokumentum másolatának megküldését kértem. A Csongrád Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét felkértem a panaszban kifogásolt eljárás kivizsgálására.
Az ügy jogszabályi háttere:
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
•	1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról
72. § (1) Ha a gyermek felügyelet nélkül marad, vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete vagy önmaga súlyosan veszélyezteti, és emiatt azonnali elhelyezése szükséges, a települési önkormányzat jegyzője, a gyámhivatal, valamint a határőrség, a rendőrség, az ügyészség, a bíróság, a büntetés-végrehajtási intézet parancsnoksága (a továbbiakban: beutaló szerv) a gyermeket ideiglenesen
a) a nevelésére alkalmas, azt vállaló különélő szülőnél, más hozzátartozónál, illetve személynél… helyezi el.
•	1952. évi IV törvény a házasságról, a családról és a gyámságról
72/A. § A gyermek elhelyezéséről a szülők döntenek. A szülők megegyezésének hiányában a bíróság a gyermeket annál a szülőnél helyezi el, akinél a kedvezőbb testi, értelmi és erkölcsi fejlődése biztosított. Ha a szülőnél történő elhelyezés a gyermek érdekét veszélyezteti, a bíróság a gyermeket másnál is elhelyezheti, feltéve, hogy ez a személy a nála történő elhelyezést maga is kéri.
(2) A gyermek elhelyezésének megváltoztatását abban az esetben lehet kérni, ha azok a körülmények, amelyekre a bíróság a döntését alapította, utóbb lényegesen megváltoztak, és ennek következtében az elhelyezés megváltoztatása a gyermek érdekében áll.
(3) A gyermek elhelyezése, valamint az elhelyezés megváltoztatása iránt a szülő, a gyámhatóság és az ügyész indíthat pert.
(4) Ha a gyermek elhelyezése érdekében azonnali intézkedésre van szükség, a bíróság soron kívül, ideiglenes intézkedéssel határoz.
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat, pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben, egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
•	1994. évi XXXIV. törvény a rendőrségről
1. § (1) A Magyar Köztársaság Rendőrségének (a továbbiakban: Rendőrség) feladata a közbiztonság és a belső rend védelme.
2. § (1) A Rendőrség védelmet nyújt az életet, a testi épséget, a vagyonbiztonságot közvetlenül fenyegető vagy sértő cselekménnyel szemben, felvilágosítást és segítséget ad a rászorulónak. A Rendőrség tiszteletben tartja és védelmezi az emberi méltóságot, óvja az ember jogait.
13. § (1) A rendőr jogkörében eljárva köteles intézkedni vagy intézkedést kezdeményezni, ha olyan tényt vagy körülményt észlel, illetőleg hoznak tudomására, amely rendőri beavatkozást igényel. Ez a kötelezettség a rendőrt halaszthatatlan esetben szolgálaton kívül is terheli, feltéve, hogy az intézkedés szükségességének időpontjában intézkedésre alkalmas állapotban van.
16. § (1) A rendőr kényszerítő eszközt csak a törvényben meghatározott feltételek fennállása esetén alkalmazhat. Nincs helye a kényszerítő eszköz további alkalmazásának, ha az ellenszegülés megtört és a rendőri intézkedés eredményessége e nélkül is biztosítható.
33. § (2) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt… b) aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható.
A tényállás és a vizsgálat megállapításai
	A jegyző által rendelkezésemre bocsátott iratok szerint a panaszos 2002. április 30-án idézés nélkül megjelent a gyámhatóságon, ahol jelezte gyermeke veszélyeztetettségét, kérte, hogy a gyámhatóság vizsgálja meg az anya élet- és lakáskörülményeit, anyagi helyzetét. Közölte, a közeljövőben a Szegedi Városi Bíróságon pert indít a gyermekelhelyezés megváltoztatása iránt. Május 2-án a panaszos a lakóhelye szerint illetékes hódmezővásárhelyi gyámhivatalnál is jelezte gyermeke veszélyeztetettségét.  A gyámhivatal a panaszossal felvett jegyzőkönyvet megküldte az eljárásra illetékes szegedi gyámhatóságnak. 
	Május 10-én a gyámhatóság a panaszossal felvett jegyzőkönyv másolatát megküldte a gyermekjóléti szolgálatnak és felkérte arra, hogy az abban foglaltak valóságtartalmát vizsgálják ki, annak eredményéről a hatóságot tájékoztassák.
	A gyermekjóléti szolgálat munkatársa május 27-én tájékoztatta a gyámhatóságot arról, hogy az anyánál környezettanulmányt készített, felvette a gyermek bölcsődéjével is a kapcsolatot. A szakember szerint a gyermek nem volt veszélyeztetett. A gyámhatóság ügyintézője a panaszost nem tájékoztatta arról, hogy a beérkezett szakvélemény alapján hatósági intézkedésre nincs szükség. 
	A panaszos december 17-én a Csongrád Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatalánál (a továbbiakban: megyei gyámhivatal) bejelentette, hogy áprilisban a gyámhatóságon kérte a gyermek nála való ideiglenes elhelyezését, kérelmére választ nem kapott. Kérte, hogy a megyei gyámhivatal vizsgálja ki a gyámügyi ügyintéző eljárását, jelezte, hogy a gyámhatóságon korlátozták irat-betekintési jogát.
	A panaszos december 19-én kérte, hogy a gyámhatóság ideiglenes hatállyal helyezze el nála a gyermekét.
	A megyei gyámhivatal a panaszos bejelentése alapján megvizsgálta az első fokú gyámhatóság eljárását, ennek eredményeként megállapította, hogy a panaszos a 2002. április 30-án nem kérte gyermeke nála való ideiglenes elhelyezését, csak gyermeke veszélyeztetettségét jelezte. A megyei gyámhivatal vezetője megállapította, hogy a gyámügyi ügyintéző mulasztást követett el, amikor a panaszost nem értesítette a gyermekjóléti szolgálat megállapításáról, egyben felhívta a gyámhatóság figyelmét arra, hogy a jövőben tegyen eleget értesítési kötelezettségének. A vizsgálat a panaszos irat-betekintési jogával kapcsolatban nem állapított meg mulasztást. A megyei gyámhivatal vezetője vizsgálata eredményéről 2003. január 9-én kelt levelében tájékoztatta a panaszost.
	Megállapítom, hogy a jogállamiságból eredő jogbiztonsággal összefüggésben visszásságot okozott, hogy a panaszost az általa kezdeményezett eljárás megállapításairól nem értesítették. Arra való tekintettel, hogy a megyei gyámhivatal vezetője felügyeleti jogkörében a szükséges intézkedést már megtette, ajánlást nem teszek.
	A panaszos december 19-én benyújtott – gyermeke ideiglenes hatályú elhelyezésére vonatkozó – kérelmét a gyámhatóság 1611-9/2003. számú 2003. március 14-én kelt határozatával elutasította. Eljárása során a gyámhatóság meghallgatta a gyermek anyját, az anya első férjét, a panaszost, a gyermekjóléti szolgálattól szakvéleményt kért. A jegyzőkönyvi nyilatkozatok és a szakvélemények alapján megállapította, hogy a gyermek testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését édesanyja nem veszélyezteti, ezért a panaszos kérelmét elutasította. 
	A panaszos a határozatot megfellebbezte, fellebbezésében az eljárás elhúzódását is sérelmezte. A megyei gyámhivatal az első fokú határozatot a 02319-8/2003. számú határozatával helybenhagyta. A megyei gyámhivatal álláspontja szerint az eljárás elhúzódásának – a 2002 decemberében benyújtott kérelemre a gyámhatóság 2003 márciusában hozott határozatot – nem ügyintézői mulasztás, hanem a szerteágazó bizonyítási eljárás volt az oka. Az államigazgatási eljárásról szóló 1954. évi IV. törvény szerint az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől számított harminc napon belül kell meghozni.  Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben, egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja, melyről az ügyfelet értesíteni kell. A jogállamiságból eredő jogbiztonsággal összefüggésben visszásságot okoz, ha az ügyfél kérelméről a hatóság a törvényben előírt határidőben nem hoz határozatot, eljárását nem hosszabbítja meg.
	A jogsértések elkerülése érdekében – az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján – Szeged Megyei Jogú Város jegyzőjénél kezdeményezem:
	A jövőben az ügyfelek beadványaira az elintézési határidőn belül hozzanak határozatot, amennyiben ez nem lehetséges, a határidőt hosszabbítsák meg, erről az ügyfelet értesítsék.	
	A Csongrád Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője az általa lefolytatott eljárás során megállapította, hogy a panaszos ellen a rendőrök valóban alkalmaztak testi kényszert, amikor a gyermeket az anyának visszaadták. 2003. április 17-én a panaszos volt felesége rendőri segítséget kért. A helyszínre érkező rendőrök megállapították, hogy a panaszos hónapok óta jogellenesen tartja magánál a – szülők közös megegyezése alapján az anya gondozásába helyezett – gyermeket. A jogsértő cselekmény abbahagyásának kikényszerítésére, illetve további folytatásának megakadályozására rendőrök testi kényszert alkalmaztak, a gyermeket átadták az anyának, a panaszost, pedig előállították. A rendőri intézkedés az 1994. évi XXXIV. törvény előírásai szerint történt, mely törvényes és szakszerű volt, alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem okozott. 
	A panaszos beadványának azon részével kapcsolatban, mely szerint a rendőrségen bejelentéseiről még jegyzőkönyvet sem voltak hajlandóak felvenni, illetve az utóbbi időben már meg sem hallgatták, a megyei rendőr-főkapitányság vezetője a következőket állapította meg: a panaszos „beadványaira a nyomozó hatóság nem megfelelően reagált. Volt olyan indítvány, amit határozattal kellett volna elbírálni, illetve helyénvalóbb lett volna, ha az iratokból tűnik ki az egyéb kérdésekre adott válasz. Mindez azonban nem érintette a nyomozás törvényességét, viszont a jövőre nézve tanulsággal szolgál. Erre tekintettel az érintett állomány figyelmének felhívása érdekében a szükséges intézkedéseket megtettem.” 
	A határozathozatal, továbbá a panaszos kérdéseire adott válaszok írásba foglalásának elmulasztása a jogállamiságból erdő jogbiztonsággal összefüggő visszásságot okozott, melyet a megyei rendőrkapitányság vezetője saját hatáskörében orvosolt, ezért ajánlást nem teszek.
Budapest, 2003. szeptember 1.			  						                                            Takács Albert