Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 2704/2003. számú ügyben

Ügyintéző: Nagy Tiborné
Az eljárás megindulása
A panaszos azzal fordult hivatalomhoz, hogy a vele közvetlenül szomszédos telkekre kiadott építési engedélyekről nem értesítette őt a hatóság, a használatbavételi engedélyeket nem megfelelően kézbesítették. Az építkezések során jelentős földfeltöltést végeztek. A panaszos beadványaira az építési hatóságoktól nem kapott sem választ, sem intézkedést.
A vizsgálatot az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált, a jogállamiság részét képező jogbiztonsághoz és tisztességes eljáráshoz, a 13. § (1) bekezdésében foglalt, a tulajdonhoz, a 18. §-ban és a 70/D. § (1)-(2) bekezdésében biztosított egészséghez való jog megsértésének gyanúja miatt indítottam, amelyhez a Pest Megyei Közigazgatási Hivataltól kértem (KH) tájékoztatást és iratokat. 

Alkalmazott jogszabályok
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.) 
1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
2003. évi XXVI. törvény az Országos Területrendezési Tervről (OTT.) 
1990. évi LXV. törvény az önkormányzatokról (Ötv.) 
46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról
40/1997. (XII. 21.) KTM rendelet az építésügyi hatósági kötelezési eljárásról

A tényállás és a vizsgálat megállapításai
A KH 2004. februári tájékoztatása szerint: „A panaszos ingatlana egy mély fekvésű, ún. „kacsaúsztató” területen fekszik. Az ingatlanával szomszédos szabad terület korábban önkormányzati tulajdonban volt. Ezt a területet az önkormányzat építési telkek céljára parcellázta és értékesítette.
Normál csapadékviszonyok esetén a csapadékvíz elvezetéssel nincs gond, azonban rendkívüli esetekben – mint például a néhány évvel ezelőtti nagy esőzések idején – a terület mély fekvéséből következően valóban problémák mutatkoznak. A probléma az önkormányzat részéről ismert, el is készíttették a csapadékvíz elvezetésére vonatkozó szakvéleményeket és terveket.
A megvalósításnak azonban gátat szabott, hogy az elmúlt önkormányzati választáson létrejött képviselő-testület a testületen belüli nézetkülönbségek miatt gyakorlatilag működésképtelenné vált, így számos lényeges kérdésben, többek között a jelen esetben szükséges munkálatok megrendeléséről sem született döntés. A képviselő-testület 2003. őszén kimondta az önfeloszlatást, az év utolsó napjaiban pedig megtörtént az időközi választás is. A polgármesteri hivatalban kapott tájékoztatás szerint az új testület minden bizonnyal rövidesen meghozza a szükséges döntést, és a munkálatok várhatóan 2004. első negyedévében elindulnak.
Birtokunkban van egyébként egy 2003. szeptember 16-án kelt irat, melyből kitűnik, hogy a vízelvezetés megoldása érdekében a panaszos és a többi ingatlantulajdonos kész együttműködni az önkormányzattal (a kivitelezéshez saját munkagépeiket és munkaerejüket ajánlották).
Teljesen jogos és helytálló azon panasz, hogy az önkormányzat által kialakított telkek beépítése során az építési és használatbavételi engedélyek kiadásáról nem kapott értesítést.
Ennek okát a polgármesteri hivatalban megvizsgáltuk, és azt állapítottuk meg, hogy ilyen hiba nem csak a panaszos esetében, hanem más ügyfelekkel szemben is előfordult. Korábban ugyanis a hivatalban jogszabálysértő gyakorlatot folytattak, és a hátsó telekszomszédokat a kiadott építéshatósági engedélyekről nem értesítették. A hibás gyakorlatot azonban már korábban megszüntették, így hivatalunk részéről a jelen ügy kapcsán külön intézkedés nem vált szükségessé.
Megjegyezzük azonban, hogy a határozatok megküldésének elmaradása önmagában nem zárta ki, hogy az ügyfél a jogorvoslati jogával éljen (feltéve természetesen, hogy tud az engedélyben szereplő tevékenység végzéséről), hiszen az ügyféli minőség nem a határozat közlésének tényéből származik. Jelen esetben a panaszos életvitelszerűen az ingatlanán él, tehát tudhatott a szomszédjában folyó építkezésekről, de semmi nyomát nem találtuk annak, hogy bármelyik építkezéssel szemben kifogást jelentett volna be. Hivatalunkhoz legalábbis e tárgyban bejelentés az előző években nem érkezett, s a keletkezett iratokat megvizsgálva a biatorbágyi polgármesteri hivatalban sem találtuk nyomát ilyen beadványnak.
A panasza a tekintetben is helytálló, hogy a szomszédos, már beépített ingatlanokon a telekhatártól számított 1 méteren belül földfeltöltést végeztek. Mivel a kérdésben az ingatlantulajdonosok egymás között nem tudtak megegyezni, 2003. november 10-én kelt határozataival a jegyző kötelezte az érintetteket az eredeti állapot visszaállítására.
Munkatársaim ott jártuk alkalmával (2003. december 9.) a polgármesteri hivatal ügyintézőjével együtt szemrevételezték a területet. Az volt a véleményük, hogy mivel a területen egyenetlenek a terepviszonyok, nagyon nehéz azt megállapítani, hogy a földfeltöltés milyen nagyságú. Az viszont egyértelműen látható, hogy a földfeltöltés a tereprendezést, illetve az egyenletes terep kialakítását szolgálta, s nem eredményezet olyan szintkülönbséget, amelyből a panaszos ingatlanára nézve valamilyen kár vagy hátrány származna.
Annál is inkább, mert valamennyi ingatlan a panaszos kertjéhez csatlakozik, sőt 3 ingatlan a kert egy olyan részéhez, amely a szemrevételezés időpontjában már fel volt szántva (felszántott állapotban pedig a szintkülönbség nagysága végképp nem volt megítélhető, sőt a szántás szintje tűnt magasabbnak).
Mindezek alapján munkatársaimnak az volt a véleménye, hogy a biatorbágyi polgármesteri hivatal részéről jogszerű volt ugyan a kötelezések kiadása, (hiszen a telekhatártól számított 3 méteren belül a terepviszonyok bármilyen mértékű tartós és végleges megváltoztatása engedélyköteles tevékenység, ilyen engedéllyel azonban a kötelezett ingatlantulajdonosok nem rendelkeztek), azonban a földfeltöltés jellege és mértéke szerintük olyan, hogy esetleges fennmaradási engedélyezési eljárásban engedélyezhető lett volna.
A szemrevételezés időpontjáig a kiadott kötelezéseknek még 2 ingatlantulajdonos nem tett eleget. 2004. januárjában történt érdeklődésükre a polgármesteri hivataltól megtudtuk, hogy fellebbezés hiányában mindkét határozat jogerőssé vált, azonban a végrehajtás nem történt meg. A polgármesteri hivatal figyelmét felhívtuk a határozatok végrehajtásának kikényszerítésére, de az előbb ismertetett okokra hivatkozással javasoltuk azt is, hogy kíséreljék meg a felek közötti egyezség létrehozását.” 
A KH vezetője a saját hatáskörében elrendelt intézkedéseket is ismertette: „Az ügyintézést megvizsgálva azt is megállapítottam, hogy mind a biatorbágyi polgármesteri hivatalban, mind pedig Hivatalunkban több határidő mulasztás történt. Munkáltatói jogkörömben eljárva a mulasztókat figyelmeztetésben részesítettem. Biatorbágy Nagyközség jegyzőjének figyelmét pedig felhívtam az eljárási határidők betartására. Az ennél szigorúbb intézkedések megtételét mellőztem, mivel a Hivatalunk részéről előfordult késedelmek részben azért következtek be, mert a polgármesteri hivatal a megkereséseinknek egyáltalán nem vagy csak többszöri felhívás után, jelentős késedelemmel válaszolt. Az is tény azonban, hogy a testület működésével kapcsolatban felmerült súlyos problémák a polgármesteri hivatal szabályos működését is nagymértékben hátráltatták.”
Tekintve, hogy a panaszos telke körüli problémák továbbra sem rendeződtek, újabb, az aktuális helyzetnek megfelelő tájékoztatást kértem és kaptam a KH-tól: „Az engedély nélküli tereprendezés kapcsán kiadott kötelezések végrehajtása továbbra sem történt meg, azonban 1957. évi IV. törvény 78. § (1) bekezdés szerint a határozat végrehajtását – ha jogszabály másként nem rendelkezik – az első fokon eljárt közigazgatási szerv rendeli el. (2) A közigazgatási szerv a hivatalból lefolytatott eljárás esetén a végrehajtást – ha feltételei megvannak – köteles hivatalból haladéktalanul elrendelni; egyébként a végrehajtást a jogosult kérelmére tizenöt napon belül rendeli el.
Hivatalos tudomásunk szerint az elmúlt időszakban a jogosult nem kezdeményezte a kötelezések végrehajtását, ezért, valamint a fenti jogszabályra tekintettel az elsőfokú építésügyi hatóság hivatalból sem intézkedett a végrehajtások iránt.
A vízelvezetés vonatkozásában jelen levelemmel egyidejűleg megkereséssel éltem a polgármester úr felé, és felkértem, hogy az évek óta megoldatlan problémát, úgy is, mint az önkormányzat által ellátandó feladatot a soron következő testületi ülésen tárja a képviselő-testület elé és annak eredményéről hivatalunkat tájékoztassa.”
Mindezek alapján megállapítottam: A belvízelvezetés kiépítésének elrendelésére nincs hatásköröm, mivel az Ötv. 8. §-a szerint: „(1) A települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen: a településfejlesztés, a településrendezés, az épített és természeti környezet védelme, a lakásgazdálkodás, a vízrendezés és a csapadékvíz elvezetés, a csatornázás, a köztemető fenntartása, a helyi közutak és közterületek fenntartása, helyi tömegközlekedés, a köztisztaság és településtisztaság biztosítása; gondoskodás a helyi tűzvédelemről, közbiztonság helyi feladatairól; közreműködés a helyi energiaszolgáltatásban, a foglalkoztatás megoldásában; az óvodáról, az alapfokú nevelésről, oktatásról, az egészségügyi, a szociális ellátásról, valamint a gyermek és ifjúsági feladatokról való gondoskodás; a közösségi tér biztosítása; közművelődési, tudományos, művészeti tevékenység, sport támogatása; a nemzeti és etnikai kisebbségek jogai érvényesítésének a biztosítása; az egészséges életmód közösségi feltételeinek elősegítése. (2) Az (1) bekezdésben foglalt feladatokban a települési önkormányzat maga határozza meg - a lakosság igényei alapján, anyagi lehetőségeitől függően -, mely feladatokat, milyen mértékben és módon lát el.”
Azt azonban megállapítottam, hogy a panaszos által leírt helyzet kialakulása annak köszönhető, hogy a korábban természetes víznyelőként, szikkasztóként és víztározóként funkcionáló beépítetlen területet az önkormányzat beépíthetővé nyilvánította, és felparcellázva eladta anélkül, hogy a terület ilyen rendeltetését más módon biztosította, vagy a vízelvezetését megoldotta volna.
Ez sajnos nemcsak itt, hanem országosan jelentkező probléma, amelyet az országgyűlési biztosok már a 2852/1999., és a 2528/2000. országos, átfogó vizsgálataikban is jeleztek: az egyes tulajdonosok által saját ingatlanuk érdekében „bevetett eszközök” rendszerint alkalmatlanok a kár elhárítására, továbbá egymás ingatlanai és a közterületek sérelmét okozzák.
A vízelvezetés kiépítésére tehát ajánlással vagy kezdeményezéssel nem élek. Megállapítom azonban, hogy a „kacsaúsztató” önkormányzati terület belvízrendezés nélküli beépíthetővé tétele visszásságot okozott a környezetben érintett állampolgárok – köztük a panaszos – tulajdonhoz, egészséges környezethez való jogával kapcsolatban. Ez a visszásság az önkormányzat településrendezési eszközeinek a hiányosságára vezethető vissza. Ezért az Obtv. 25. §-a alapján kezdeményezem, hogy a képviselő-testület a további visszásságok elkerülésére vizsgálja felül, van-e még hasonló helyzetű, be nem épített terület a településen. Ha van, a vízügyi hatóság bevonásával vizsgálja felül annak beépíthetőségét, és az OTT 23. §-a értelemszerű alkalmazásával járjon el. („A rendszeresen belvíz járta terület övezet által érintett települések településrendezési eszközeinek készítése során, a vízügyi hatóság adatszolgáltatása alapján belvízrendezési munkarészt is készíteni kell. Az övezet területén beépítésre szánt terület csak kivételesen, a belvízrendezési munkarészben meghatározott feltételek teljesülése esetén jelölhető ki.”)
Ennek érdekében felkérem a polgármestert, hogy jelentésemet és kezdeményezésemet ismertesse a képviselő-testülettel, és annak állásfoglalásáról 60 napon belül értesítsen.
Az építési- és használatbavételi engedélyezési eljárásról a KH által közöltekkel egyetértek. Intézkedését a jövőre nézve elfogadom. Ezekben az ügyekben intézkedést már nem kezdeményezek.
A szomszédokat kötelező határozatok végrehajtásáról közölteket azonban nem fogadom el.
Az építési hatóságoknak az engedélyhez kötött, de anélkül végzett tevékenységek esetén hivatalból kell eljárnia a szabálytalanul építkezővel szemben. Fő szabályként az ilyen tevékenységet a hatósági ellenőrzés keretében saját magának kell felderítenie. Jelen esetben pedig már az építési-használatbavételi engedélyezés folyamatában is vizsgálni, de legalább észlelni kellett volna a feltöltés tényét. A panaszos beadványai nem változtatták át az eljárást „a jogosult kérelmére induló” eljárásra. Az érintett azért kényszerült panaszt tenni, mert a hatóság nem látta el a feladatát. Ennélfogva a végrehajtás elrendelésére, illetve a hatósági határozat kikényszerítésére az Áe. 78. § (2) bekezdés első fordulata, a hivatalból lefolytatott eljárás szabálya vonatkozik. Mindezek mellett az elmúlt két évben a panaszos többször kérte a helyzet rendezését, beadványaival mind az első-, mind a másodfokú építési hatóság folyamatosan foglalkozott, tehát – ha tetszik – a határozat végrehajtását ő is szorgalmazta.
Megállapítottam, hogy a biatorbágyi jegyzőnek mint elsőfokú építési hatóságnak az építési-használatbavételi engedélyezésben folytatott eljárása, valamint az építésrendészeti eljárás során elkövetett mulasztása a panaszos alkotmányos jogaival összefüggésben visszásságot okozott.
Úgyszintén visszásságot okozott a KH azzal, hogy a végrehajtás elmaradására felhozott indokokat elfogadta, és nem intézkedett az eljárás folytatására.

Kezdeményezem, ezért hogy:
-	a jegyző mint elsőfokú építési hatóság, saját kötelezéseinek szerezzen érvényt, a végrehajtást folytassa addig, amíg az eredményre nem vezet;
-	a KH kísérje figyelemmel és szükség szerint gondoskodjon arról, hogy az elsőfokú hatóság a végrehajtási eljárást az eredeti, illetve a szabályszerű állapotok visszaállításáig folytassa.

Budapest, 2004. október 25.

Lenkovics Barnabás sk.