OBH 2491/2003
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Somosi György
Az eljárás megindítása:
	A nagykanizsai panaszosok a közeli MÁV pályaudvaron végzett tolatási tevékenység és a vasútvonalakon zajló közlekedés okozta zajkibocsátás mértékét, sérelmezték.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján a tulajdonhoz, az egészséges környezethez, valamint a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog érintettsége miatt vizsgálatot indítottam.
A megállapított tényállás:
	A Nyugat-dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség (továbbiakban: Felügyelőség) 2002. október 7-én a zajkibocsátási határértékek betartásával való üzemelés érdekében intézkedési terv elkészítésére kötelezte a Magyar Államvasutak Rt Nagykanizsai Állomásfőnökségét.
	A döntés ellen a MÁV fellebbezést nyújtott be, melyben előadta, hogy a több mint 100 éve üzemeltetett, kiemelt jelentőségű nemzetközi vasúti fővonalon végzett mindennemű vonatmozgás közlekedési tevékenység, tehát az így keltett zaj is közlekedési zajnak minősül. Erre tekintettel a 8/2002. (III.22.) KöM-EüM rendelet 1. sz. melléklete nem alkalmazható, hiszen nem helyhez kötött üzemi, hanem közlekedési tevékenységről van szó. 
	A Környezet- és Természetvédelmi Főfelügyelőség 2003. január 30-án az első fokú határozatot megsemmisítette és a Felügyelőséget új eljárás lefolytatására utasította. Kifejtette, hogy az állomáson történő szerelvény-összeállítás, rendezés nem minősíthető üzemi tevékenységnek, mert a szerelvények a rendezést követően nem maradnak helyben, mint helyhez kötött zajforrások.
	2003. július 29-én a Felügyelőség 248 000 Ft. összegű zajbírság megfizetésére kötelezte a MÁV Rt-t. A határozat 2003. augusztus 21-én jogerőre emelkedett.
Az ügy jogszabályi háttere:
•	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
•	1995. évi LIII. törvény a környezet védelmének általános szabályairól
6. § (1) A környezethasználatot úgy kell megszervezni és végezni, hogy
a) a legkisebb mértékű környezetterhelést és igénybevételt idézze elő;
b) megelőzze a környezetszennyezést;
c) kizárja a környezetkárosítást.
(2) A környezethasználatot az elővigyázatosság elvének figyelembevételével, a környezeti elemek kíméletével, takarékos használatával, továbbá a hulladékkeletkezés csökkentésével, a természetes és az előállított anyagok visszaforgatására és újrafelhasználására törekedve kell végezni.
(3) A megelőzés érdekében a környezethasználat során a leghatékonyabb megoldást, továbbá a külön jogszabályban meghatározott tevékenységek esetén az elérhető legjobb technikát kell alkalmazni.
10. § (1) Az állami szervek, a helyi önkormányzatok, a természetes személyek és szervezeteik, a gazdálkodást végző szervezetek és mindezek érdekvédelmi szervezetei, valamint más intézmények együttműködni kötelesek a környezet védelmében. Az együttműködési jog és kötelezettség kiterjed a környezetvédelmi feladatok megoldásának minden szakaszára.
(2) Az együttműködéssel járó jogokat és kötelezettségeket e törvény, illetve az önkormányzat rendeletben állapítja meg.
31. § (1) A környezeti zaj és a rezgés elleni védelem kiterjed mindazon mesterségesen keltett energia kibocsátásokra, amelyek kellemetlen, zavaró, veszélyeztető vagy károsító hang-, illetve rezgésterhelést okoznak. 
A (2) A zaj és a rezgés elleni védelem keretében műszaki, szervezési módszerekkel kell megoldani: 
a) a zaj- és a rezgésforrások zajkibocsátásának, illetve rezgésgerjesztésének csökkentését; 
b) a zaj- és rezgésterhelés növekedésének mérséklését vagy megakadályozását; 
c) a tartósan határérték felett terhelt környezet utólagos védelmét.
•	12/1983. (V. 12.) MT rendelet a zaj- és rezgésvédelemről
2. § (1) a) E rendelet alkalmazásában veszélyes mértékű zaj: a levegőnek az emberi környezetben észlelhető olyan mértékű, és minőségű nyomásingadozása, amely meghaladja a megengedett zajterhelési (zajimissziós), illetőleg zajkibocsátási (zaj-emissziós) határértéket;
10. § (3) A zaj- és rezgésvédelmi követelmények teljesítése érdekében út, vasútvonal, polgári repülőtér létesítése, a forgalmi viszonyok lényeges és tartós megváltozását eredményező felújítása, korszerűsítése során a környezetvédelmi hatóság zaj-, illetőleg rezgéscsökkentő létesítmények, berendezések alkalmazását írhatja elő.
14. § (1) Meglevő út, vasútvonal, polgári repülőtér forgalma által okozott, az új létesítményekre megengedett zaj-, illetőleg rezgésterhelési határértéket jelentősen túllépő zaj, illetve rezgés csökkentésére az üzemeltetőnek forgalomszervezési és egyéb intézkedéseket kell tennie. Ilyen intézkedések megtételét a környezetvédelmi hatóság is kezdeményezheti, továbbá a 10. § (3) bekezdésében foglaltakat is alkalmazhatja.
21. § (1) b) Zaj-, illetve rezgésbírság fizetésére kell kötelezni az üzemeltetőt, ha új út, vasútvonal, továbbá repülőtér létesítését követően okozott zaj, illetőleg rezgés meghaladja a megengedett zaj-, illetőleg rezgésterhelési határértéket.
22. § (1) A bírság összegét a megengedett zajkibocsátási, illetőleg a zaj- és rezgésterhelési határérték túllépése mértékének, hatásának és ismétlődésének figyelembevételével kell megállapítani.
(2) A bírság kiszabása legfeljebb évenként ismételhető.
•	253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet az országos településrendezési és építési követelményekről (OTÉK)
36. § (7) Országos közforgalmú vasútvonal szélső vágányától számított 50 m, továbbá a környezeti hatásvizsgálathoz kötött vasúti létesítmények esetében 100 m távolságon belül építmény csak a külön jogszabályokban előírt feltételek szerint helyezhető el.
•	8/2002. (III. 22.) KöM-EüM együttes rendelet a zaj- és rezgésterhelési határértékek megállapításáról
3. § (1) A közlekedéstől származó zaj terhelési határértékeit a zajtól védendő területeken a 3. számú melléklet tartalmazza.
8. § a) A terhelési határérték túllépése jelentős, ha zaj esetén 10 dB-nél nagyobb mértékű.
3. számú melléklet a 8/2002. (III. 22.) KöM-EüM együttes rendelethez
A közlekedéstől származó zaj terhelési határértékei zajtól védendő területeken
Zajtól védendő terület: lakóterület kisvárosias beépítéssel
A vizsgált közlekedési létesítmény: vasúti fővonal
Zajterhelés: nappal (06-22) 65 dB, éjjel (22.00-06.00) 55 dB
•	2/1983. (V. 25.) OKTH rendelkezés a zaj- és rezgésbírságról
4. A bírság 1. pontban közölt képletekkel számított összegét a környezetvédelmi hatóság - az egyéb körülmények mérlegelésével - 0,2-től 1,5-ig terjedő szorzók alkalmazásával módosíthatja. 1,0-nél nagyobb értékű szorzó csak akkor alkalmazható, ha a zajkibocsátási határérték túllépés a 10 dB (A) mértéket meghaladja és annak kialakulása szándékos cselekmény vagy súlyos gondatlanság (pl. zajcsökkentő elem eltávolítása, jelentős zajnövekedést okozó műszaki hiba elhárításának elmulasztása stb.) következménye.
Az érintett alkotmányos jogok:
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.
A vizsgálat megállapításai:
1.	A 12/1983. (V.12.) MT rendelet meglévő vasútvonal forgalma által okozott, az új létesítményekre megengedett zaj-, illetőleg rezgésterhelési határérték jelentős túllépése esetén ad lehetőséget hatósági intézkedésre.
	A 2003. április 29-30-án lefolytatott hatósági zajmérés a Vasút u. 9. szám alatti lakóház védendő homlokzata előtt állapított meg túllépést, amelynek mértéke 6 dB volt.
	Tekintettel arra, hogy a terhelési határérték túllépése akkor jelentős, ha 10 dB-nél nagyobb mértékű, a környezetvédelmi hatóság az MT rendelet 14. § (1) bekezdésében foglalt intézkedéseket – jelentős túllépés hiányában - nem kezdeményezhette.
	A zajbírságot megállapító jogerős határozatban a hatóság 1-es szorzót alkalmazott. A bírság összege a túllépés mértékétől (6 dB), az érintett lakószobák (2) és közintézmények helyiségeinek (0) számától, valamint az alkalmazott szorzótól (1) függ.
2.	A Polgári Törvénykönyv 4. § (4) bekezdése fogalmazza meg az elvárható magatartási mérték elvét: „ha ez a törvény szigorúbb követelményt nem támaszt, a polgári jogi viszonyokban úgy kell eljárni, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható”. 
	A környezetjog is kialakította a saját alapelveit, általános magatartási szabályait. A környezethasználat során azt várjuk el, hogy a környezethasználó elővigyázatos legyen és megtegye a szükséges megelőző intézkedéseket. Az 1995. évi LIII. törvény a környezetvédelmi feladatok megvalósításában együttműködési kötelezettséget állapít meg a jogalanyok részére.
	Az egyik panaszos a MÁV elnökéhez intézett levelében előadta, hogy lakóháza 15 méterre áll a vágányoktól, kb. 80 éve. A villamosításig, illetve a vágányok átépítéséig lakóhelyük csendes volt.
A panaszos a vasúti létesítmények közelségének ismeretében költözött az ingatlanba, ami akkor is mérvadó, ha korábban a vasúti forgalommal összefüggő zajhatások egyáltalán nem, vagy kevésbé voltak zavaróak. A változó utazási, szállítási igényekkel, szokásokkal együtt járhat az állomások, vágányok korábbitól eltérő használata, vagy fokozottabb igénybevétele is.
	Mindenképpen szükséges hangsúlyozni, hogy a lakóházak a vasútvonal közvetlen közelében helyezkednek el. Az OTÉK szerint országos közforgalmú vasútvonal szélső vágányától számított 50 m, továbbá a környezeti hatásvizsgálathoz kötött vasúti létesítmények (pl. országos közforgalmú vasútvonal) esetében 100 m távolságon belül építmény csak a külön jogszabályokban előírt feltételek szerint helyezhető el. Az 1997. december 31-ig hatályos Országos Építésügyi Szabályzat úgy rendelkezett, hogy az országos közforgalmú vasúti állomás mindkét oldalán a szélső vágánytól 50 m - a közlekedési miniszter által meghatározott vasúti pályaudvarok, állomások esetében 100 m - távolságon belül csak vasúti vagy postai építmény, illetőleg közút, gépjármű-várakozóhely, tömegközlekedési eszköz végállomása és közpark, továbbá olyan más építmény helyezhető el, amelyhez a vasúti hatóság hozzájárul. Országos közforgalmú vasút szélső vágánya és lakóépületek között általában 50 m védőtávolságnak kell lennie. Túlnyomórészt beépített lakóterületen levő beépítetlen egyedi telek beépítése esetén ez a távolság az ott általában kialakult beépítésnek megfelelően csökkenthető.
	Az Országos Vasúti Szabályzat a vasúti járművek külső zajára irányadó értéket (teljes terhelésnél és sebességnél) a vágánytengelytől 25 m távolságban határozza meg.
	A védőtávolságok megtartásával történő építkezésekkel a hasonló panaszok elkerülhetők.
3.	Egy korábbi vizsgálati jelentésemben megállapítottam, hogy "a vasútátkelőhelyek állandó és potenciális veszélyforrást jelentenek, amely megkíván bizonyos korlátozásokat. Ennek a korlátozásnak elkerülhetetlennek és arányosnak kell lennie az elérni kívánt céllal. Ez a követelmény - amennyiben a vonatfütty erőssége megfelel a jogszabályi előírásoknak - teljesül a legális és illegális útátjárók esetén is. A fénysorompó - amely nem nyújt teljes biztonságot - mellett szükséges a hangjelzés, természetesen az előírt mértékben. A KRESZ szabályai jelen pillanatban is megnyugtatóan rendezik a vasútvonal megközelítését és az azon történő áthaladást…Fentiek alapján a vizsgálat visszásságot nem állapított meg." (OBH 361/1996.)
	Az átkelők előtti hangjelzés alkalmazása, továbbá az utasítást adó hangszórók használata (forgalom)biztonsági szempontból elkerülhetetlen. Az Országos Vasúti Szabályzat ugyanakkor előírja, hogy pályaudvarokon és vonatokon a hangszórós utas tájékoztatást a legszükségesebb terekre kell korlátozni, és a tájékoztatásban nem érdekelt környezetet - különösképpen az éjszakai órákban - kímélni kell. Visszamondásra be nem rendezett hangosbemondón csak tájékoztató jellegű közleményeket és balesetelhárítási intézkedéseket szabad közölni.
4.	A panaszosok a vasúti közlekedéssel összefüggő zavarás miatt, amennyiben a MÁV zajcsökkentő intézkedéseivel elégedetlenek, a Polgári Törvénykönyv alapján az alábbi eljárásokat indíthatják: birtokvédelem kérése a bíróságtól; szomszédjogi sérelem miatt indítható polgári per; tulajdon háborítatlanságát védő per. A peres eljárás kockázata természetszerűleg a felpereseket is terheli.
5.	A Felügyelőség zajterhelési vizsgálatokat végzett, továbbá a mérési eredmények alapján zajbírság megfizetésére kötelezte a MÁV-ot, ezért eljárásával kapcsolatban alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem állapítok meg, kezdeményezéssel nem élek.
	Tény ugyanakkor, hogy a vasútvonal által keltett zaj meghaladja az éjszakai időszakra irányadó 55 dB zajterhelési határértéket. A környezetvédelmi törvény szerint a zaj és a rezgés elleni védelem keretében műszaki, szervezési módszerekkel kell megoldani a zaj- és a rezgésforrások zajkibocsátásának, illetve rezgésgerjesztésének csökkentését, a tartósan határérték felett terhelt környezet utólagos védelmét.
	E rendelkezés alapján – figyelemmel a környezetjog elveire – az alábbi figyelemfelhívással élek: felkérem a MÁV Rt vezérigazgatóját, hogy vizsgálja meg, milyen (forgalom)szervezési, vagy más intézkedésekkel csökkenthető az érintett területen a vasúti tevékenységből származó veszélyes mértékű zaj.
Budapest, 2003. október 21.
Lenkovics Barnabás