Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 2442/2003. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Kristó Annamária

Az eljárás megindulása:

A panaszos beadványában a Fővárosi és Pest Megyei Egészségbiztosítási Pénztár Ellátási Osztályának az eljárását sérelmezte. Előadta, hogy 2002. július 24-től - augusztus 4-ig keresőképtelensége miatt táppénzes állományba került. Az Egészségbiztosítási Pénztár a táppénzt tévesen, a ténylegesnél lényegesen magasabb összegben, 130.394.-Ft-ban állapította meg.. Ebből a panaszosnak kiutaltak 89.474. –Ft-ot, a bruttó összeg többi részét, 40.920.-Ft-ot adóelőlegként levontak és átutaltak az APEH-nak.
A táppénz kézhezvételét követően a panaszos azonnal jelezte a Pénztár felé, hogy tévedésről lehet szó. Az ügyét felülvizsgálták és 130.394.-Ft visszafizetésére kötelező határozatot bocsátottak ki részére, amelynek az adóelőleg visszafizetésére kötelező részét a panaszos megfellebbezte. A Pénztár ragaszkodott az adóelőleggel terhelt teljes összeg visszafizetéséhez, amivel a panaszos nem tudott egyetérteni, mivel azt az adóelőleget is tőle kérték vissza, amit meg sem kapott. Azt sérelmezte, hogy olyan összeget követelnek tőle, amelyet nem kapott meg és a téves kiutalás sem az ő hibájából történt.

Érintett alkotmányos jog:

Az alapjogok alkotmányos védelme:
8. § (1) A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.
(2) A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.

Tisztességes eljáráshoz való jog: 
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, és a tisztességes eljáráshoz való jog. 

Jogorvoslathoz való jog:
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.

Az ügy jogszabályi háttere:

A társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról szóló 1997. évi LXXX. törvény
Társadalombiztosítási ellátások
Tbj. 14. § (1) A társadalombiztosítás rendszerében nyújtott ellátások az egészségbiztosítás és a nyugdíjbiztosítás keretében vehetők igénybe.
(2) Egészségbiztosítási ellátások:
b) pénzbeli ellátások:
bc) táppénz;

A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény 
VIII. Fejezet
FELELŐSSÉGI SZABÁLYOK
Visszafizetési és megtérítési kötelezettség
Ebtv. 66. § (1) Az, aki egészségbiztosítási ellátást jogalap nélkül vett fel, köteles azt visszafizetni, ha erre a felvételtől számított harminc napon belül írásban kötelezték.

Mérséklés, elengedés
Ebtv. 72. § A kirótt kamat vagy mulasztási bírság, valamint - a magánszeméllyel szemben - jogalap nélkül felvett ellátás megtérítés címén fennálló követelést az illetékes MEP - vasutas dolgozó esetén a Vasutas Társadalombiztosítási Igazgatóság - vezetője méltányos esetben mérsékelheti vagy elengedheti.
JOGORVOSLAT
Visszavonás, módosítás
Ebtv. 74. § Ha az igény elbírálása, illetőleg követelés érvényesítése után megállapítást nyer, hogy a bíróság által el nem bírált határozat (fizetési meghagyás) jogszabályt sért, vagy az igényt tévesen utasították el, illetve az ellátás (követelés) összegét tévesen állapították meg, az ellátást tévesen folyósították, a határozatot hozó szerv a határozat (fizetési meghagyás) közlésétől számított öt éven belül a határozatot (fizetési meghagyást) módosítja, illetőleg visszavonja.
Határozat bírósági felülvizsgálata
Ebtv. 76. § (1) A jogszabálysértő érdemi másodfokú határozat bírósági felülvizsgálatát kérheti - a határozat kézbesítését követő harminc napon belül - az, akinek jogosultságát vagy kötelezettségét a határozat érinti. Ha az első fokú határozatot a kifizetőhely vagy a TÁH hozta, a keresetet a munkáltató székhelye (telephelye) szerint illetékes egészségbiztosítási pénztár, MEP ellen, a Vasutas Társadalombiztosítási Igazgatóság esetében a Vasutas Társadalombiztosítási Igazgatóság ellen kell benyújtani.
(3) A megtérítésre kötelezett személy az ellene kibocsátott fizetési meghagyással szemben bírósághoz fordulhat. A fizetési meghagyás ellen határidőben benyújtott keresetnek a vitatott összeg erejéig halasztó hatálya van.

A személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény

Egyéb adóelőleg-megállapítási szabályok
48. § (6) A tévesen levont adóelőleget a kifizető az adóéven belül helyesbítheti. Egyébként a különbözetet az év végi adóelszámoláskor (adóbevallás benyújtásakor) kell rendezni.

Megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai:

A panaszos beadványához csatolta az ügyében keletkezett és a rendelkezésére álló dokumentumokat, továbbá vizsgálatom során megkerestem és az ügyről tájékoztatást kértem a Fővárosi és Pest Megyei Egészségbiztosítási Pénztár igazgatójától.

A rendelkezésemre álló dokumentumokból megállapítottam, hogy a panaszos 2002. július 24-től augusztus 4-ig keresőképtelensége miatt táppénzes állományban volt. A kifizető Egészségbiztosítási Pénztár a táppénzét tévesen, a ténylegesnél lényegesen magasabb összegben - 130.394.-Ft - állapította meg. Ebből a panaszosnak kiutaltak 89.474.-Ft-ot, a bruttó összeg többi részét 40.920.-Ft-ot adóelőleg címén levonták.

A panaszos a kézhezvételt követően azonnal jelezte, hogy a táppénz összegszerűségét illetően tévedésről lehet szó. Ezt követően ügyét felülvizsgálták, és 130.394.-Ft-ról szóló visszafizetésre kötelező határozatot bocsátottak ki a részére, jogalap nélkül felvett ellátás címén.

A panaszos nem vitatta, hogy a többlet kifizetést vissza kell fizetnie, vitatta azonban annak a 40.920.-Ft-nak a visszafizetését, amelyet ő meg sem kapott, különös tekintettel arra, hogy a tévedést nem ő okozta. A panaszos a határozatot törvényes határidőn belül, 2003. január 5-én megfellebbezte.

A fellebbezést nem bírálták el, azonban egy 2003. január 24-én kelt 12-965998. Ikt. számú levélben a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 48. § (6) bekezdésének második fordulatára hivatkozva továbbra is kötelezték az adóelőleg visszafizetésére. A kifizető által felajánlott részletfizetési kérelem elbírálását, pedig a panaszos fellebbezési jogáról való lemondásához kötötték.

A panaszos vizsgálatom idején még arról is tájékoztatott, hogy az Egészségbiztosítási Pénztár javaslata alapján az APEH-nél SZJA visszaigényléssel kívánt élni, azonban az APEH-től azt a választ kapta, hogy számlájára az Egészségbiztosítási Pénztártól nem érkezett átutalás, így visszaigénylési lehetőséggel sem tud élni. A panaszos még arról is tájékoztatott, hogy időközben a tévesen kiutalt összeget egy összegben visszafizette, azonban 2002. július 24-től augusztus 4-ig terjedő időszakra járó táppénzét nem kapta meg.  

Beadványban előadottakkal kapcsolatban vizsgálatom arra irányult, hogy a Fővárosi és Pest Megyei Egészségbiztosítási Pénztár eljárása során előidézte-e a panaszos - Alkotmányban rögzített - alapjogainak, nevezetesen: a tisztességes eljáráshoz való jognak és a jogorvoslathoz való jognak a sérelmét. 

A társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról szóló 1997. évi LXXX. törvény értelmében a biztosítási jogviszony alapján a biztosítottakat az egészségbiztosítási ellátások keretében keresőképtelenség esetén táppénz illeti meg. A panaszos 2002. július 24-től augusztus 4-ig táppénzes állományba került, így biztosítási jogviszonya alapján ezen időszakra táppénz illette meg, amelyet a kifizető Egészségbiztosítási Pénztártól meg is kapott, azonban magasabb összegben, mint ami megillette volna.

A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény szabályozza az egészségbiztosítási ellátások keretében igénybe vett szolgáltatásokkal kapcsolatos felelősségi szabályokat, valamint a jogorvoslati lehetőségeket.

A kifizető Egészségbiztosítási Pénztár 2002. december 18-án kelt első fokú határozatában jogalap nélkül kifizetett ellátás címén visszakövetelte a teljes – bruttó – összeget, az Ebtv. 66. § (1) bekezdésére hivatkozva: „Az, aki egészségbiztosítási ellátást jogalap nélkül vett fel, köteles azt visszafizetni, ha erre a felvételtől számított harminc napon belül írásban kötelezték.”

A határozat indoklásában csak arra tértek ki, hogy a kifizető magasabb összegben állapította meg a járandóságot, mint ami a panaszost megillette volna, arra azonban nem tértek ki, hogy a panaszos miért volt jogosulatlan a táppénz felvételére, amelyet teljes egészében, mint jogalap nélkül felvett egészségbiztosítási ellátást követeltek vissza.

A panaszos nem vitatta, hogy táppénzét a kifizető magasabb összegben állapította meg, mint ami neki járt volna, azonban nem ismerte el annak az adóelőlegnek is a visszafizetését, amelyet számára nem utaltak ki, ezért élve a törvényben – és a határozatban is – biztosított jogorvoslati jogával, a számára kiutalt összeget meghaladó részére vonatkozóan fellebbezéssel élt.

Ezt követően a Fővárosi és Pest Megyei Egészségbiztosítási Pénztár 2003. január 24-én kelt 12-965998. iktatószámú levelében ahelyett, hogy a fellebbezést elbírálásra felterjesztették volna a Megyei(Fővárosi) Egészségbiztosítási Pénztárhoz, arról tájékoztatták a panaszost, hogy a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 48. § (6) bekezdésének második fordulata alapján a különbözetet az év végi adóelszámoláskor (adóbevallás benyújtásakor) kell rendeznie, holott a hivatkozott törvény pontosan úgy rendelkezik, hogy „48. § (6) A tévesen levont adóelőleget a kifizető az adóéven belül helyesbítheti. Egyébként a különbözetet az év végi adóelszámoláskor (adóbevallás benyújtásakor) kell rendezni.” Ezen túlmenően pedig részletfizetési kedvezményt ajánlottak fel a panaszosnak abban az esetben, ha lemond fellebbezési jogáról.

Az Ebtv. a jogalap nélkül felvett ellátás címén fennálló követelés visszatérítésére (72. §), valamint az ellátás összegének téves megállapításának esetére (74. §) a határozatot hozó szerv számára a törvény lehetőséget biztosít arra, hogy saját hatáskörében a hibát orvosolja. 

Ezeken túlmenően a törvény értelmében a jogszabálysértő érdemi másodfokú határozat bírósági felülvizsgálatát is lehet kérni.

Az Alkotmány 8. §-a deklarálja az Alkotmányban biztosított alapjogok védelemét: az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, és az Alkotmány az állam elsőrendű kötelességévé teszi ezek tiszteletben tartását és védelmét. Az alapjogi védelem garanciális szabályaként fogalmazza meg az Alkotmány, hogy az alapvető jogokra vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.

Az Alkotmány a jogorvoslathoz való jogot az alkotmányos alapjogok között rögzíti. Az Alkotmány 57. §-a által biztosított általános jogvédelmi garanciákat (tisztességes eljárás elve, jogorvoslathoz való jog) az (5) bekezdés szerint, nevezetesen a jogorvoslati jogot mindenki "a törvényekben meghatározottak szerint" gyakorolhatja. A jogorvoslathoz való jog lényegi tartalma az érdemi határozatok tekintetében a más szervhez, vagy ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz fordulás lehetőségét jelenti. Az Alkotmánybíróság szerint a jogorvoslathoz való alapjog biztosítását jelenti az, ha az eljárásban a törvény garantálja az érintett számára, hogy ügyét az alapügyben eljáró szervtől különböző szerv bírálja el.” 

Az Alkotmánybíróság több határozatában elvi szinten leszögezte, hogy "A jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam - s elsősorban a jogalkotó - kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák, csak az eljárási normák betartásával működnek alkotmányosan a jogintézmények." 

Az országgyűlési biztosok gyakorlata szerint az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye olyan alkotmányos alapérték, amely minden jogalkalmazót kötelez. A jogbiztonság követelményének részét képezi a tisztességes eljáráshoz való jog, amelyet az eljárási garanciák betartása biztosít az állampolgárok számára. Ezek az alapelvek - mint alkotmányos követelmények - a közigazgatási szerveket kötik. Ennek megfelelően az eljáró szervek kötelesek biztosítani az Alkotmányban és a törvényekben meghatározott alapelvek, eljárási rendelkezések érvényre juttatását.

A vizsgált ügyben megállapítottam, hogy kifizető Egészségbiztosítási Pénztár a saját tévedését úgy akarta „orvosolni”, hogy annak hátrányos következményeit áthárította az egyébként sérelmet szenvedett panaszosra.

A fent kifejtettek alapján megállapítottam, hogy a Fővárosi és Pest Megyei Egészségbiztosítási Pénztár eljárása során a panaszost az Alkotmányban biztosított tisztességes eljáráshoz való jogával, továbbá a fellebbezési jogával összefüggésben sérelem érte.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdésében kapott jogkörömben az Országos Egészségbiztosítási Pénztár főigazgatójának a következő ajánlást teszem:

Mint az ügyben eljáró szerv felettes szervének vezetőjét felkérem, hogy a feltárt alkotmányos visszásság orvoslása érdekében a konkrét ügyben folytassa le a törvényben előírt követelményeknek megfelelő egyedi eljárást. 

Budapest, 2004. április 2.

Lenkovics Barnabás