OBH 2421/2003
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása:
A Hivatalhoz forduló panaszos beadványában sérelmezte, hogy az általa 2001. május 7-én megrendelt, de később meghibásodott és visszaküldött hősugárzóért kifizetett vételárrészt azóta sem kapta vissza az eladótól. A panaszos időközben több szervhez – köztük a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőséghez – is fordult. 
Az ügyben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség (a továbbiakban: főfelügyelőség) vezetőjétől tájékoztatást és a vonatkozó dokumentumok megküldését kértem.
Érintett alkotmányos jogok:
•	Jogállamiság, jogbiztonság elve, tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § /1/ bek.)
•	Jogorvoslathoz való jog (Alkotmány 57. § /5/ bek.)
Alkalmazott jogszabályok:
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
4. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. Ha e kötelességének nem tesz eleget, erre a felettes szerve - kérelemre vagy hivatalból - utasítja.
22. § (1) Azt, akinek személyes meghallgatása az eljárás során szükséges, a közigazgatási szerv arra kötelezheti, hogy előtte vagy a megjelölt helyen jelenjen meg; erre a közigazgatási szerv határnapot vagy határidőt jelöl meg. Az ügyfél nem kötelezhető megjelenésre az általa kezdeményezett eljárásban.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.
(2) Az ügyfél kérelmére indult eljárásban - jogszabályban meghatározott esetben - a kérelemnek helyt adó határozathoz fűződő jogkövetkezményeket kell alkalmazni akkor is, ha a közigazgatási szerv az előírt határidőn belül a kérelem teljesítését nem tagadta meg.
•	1977. évi I. törvény a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról:
17. § (1) A panasz olyan kérelem, amely egyéni jogsérelem vagy érdeksérelem megszüntetésére irányul és elintézése nem tartozik más, jogilag szabályozott - így különösen bírósági, államigazgatási, munkaügyi (szövetkezeti) döntőbizottsági - eljárásra.
(2) A panasz benyújtására és elintézésére e törvény II. fejezetében meghatározott rendelkezések - a következő eltérésekkel - irányadók.
18. § (1) Ha a panasz valamely szerv tevékenysége (mulasztása) ellen irányul, a panaszt az érintett szerv vezetője vizsgálja meg és intézi el.
(2) A szerv vezetőjének vagy más eljáró dolgozójának magatartása ellen irányuló panaszt a közvetlen felettes intézi el.
(3) Ha a panasztevő az intézkedést nem tartja kielégítőnek, kérelmére a panaszt - felülvizsgálat keretében - a felettes szerv intézi el. A felettes szerv intézkedése ellen további panasznak nincs helye.
(4) A kisiparos, illetőleg a magánkereskedő elleni panaszt az érdekképviseleti, illetőleg a felügyeleti szerv intézi el.
19. § (1) A panaszt a lehető legrövidebb idő alatt, de legkésőbb a benyújtástól számított harminc napon belül el kell intézni.
(2) Az eljáró szerv vezetője az (1) bekezdés szerinti határidőt - indokolt esetben - egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről a panasztevőt értesíteni kell.

•	1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.):
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

•	1997. évi CLV. törvény a fogyasztóvédelemről (Ftv.):
6. § Az e törvényben meghatározott jogkövetkezményeket alkalmazni kell, ha a gazdálkodó szervezet
h) nem megfelelő minőségű árut hoz forgalomba, vagy ilyen szolgáltatást nyújt,
8. § A tájékoztatásnak alkalmasnak kell lennie arra, hogy a fogyasztó rendelkezzen
a) az áru- és szolgáltatásválasztás megkönnyítéséhez, továbbá az áru és a szolgáltatás használatához, az áru fenntartásához szükséges megfelelő ismeretekkel az áru és a szolgáltatás alapvető tulajdonságairól, jellegzetességeiről, az áru és a szolgáltatás minőségéről, áráról, díjáról, valamint az áru használatára vonatkozó utasításokról és használatával járó veszélyekről,
b) a jogai érvényesítéséhez szükséges alapvető ismeretekkel.
43. § A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség és a területi felügyelőségek
f) piac-felügyeleti tevékenységük keretében ellenőrzik az áruk forgalmazására és a szolgáltatások nyújtására vonatkozó jogszabályok és hatósági előírások megtartását, vizsgálatot folytathatnak a fogyasztókat érintő ügyekben, fogyasztóvédelmi bírságot szabhatnak ki, kivéve, ha más hatóság azonos tényállás mellett már szabott ki bírságot,
i) intézik a fogyasztók minőségi kifogásaival és panaszaival kapcsolatos ügyeket,
46. § A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség és a területi felügyelőségek (a továbbiakban: eljáró hatóság) eljárására az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezéseit az e fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
47. § (1) Ha az eljáró hatóság eljárása során megállapította az e törvényben és más jogszabályokban foglalt fogyasztóvédelmi rendelkezések megsértését, jogszabály eltérő rendelkezése hiányában
a) elrendelheti a jogsértő állapot megszüntetését,
b) megtilthatja a jogsértő magatartás további folytatását,
c) elrendelheti a fogyasztó életére, egészségére, testi épségére veszélyes áru, forgalomból való kivonását,
d) elrendelheti a fogyasztó életére, egészségére, testi épségére veszélyes áru megsemmisítését a környezetvédelmi szempontok figyelembevételével,
e) elrendelheti a fogyasztók életét, egészségét veszélyeztető értékesítési körülmények, illetve a fogyasztók széles körét érintő vagy jelentős nagyságú hátrányt okozó és a tisztességtelen piaci magatartás tilalmába ütköző gazdasági tevékenység esetén - a szabálytalanság megszüntetéséig - az üzlet bezárását.
48. § (1) Az eljáró hatóság a fogyasztóvédelmi rendelkezések megsértése esetén határozatával fogyasztóvédelmi bírságot szabhat ki. A bírság többszörös jogsértés esetén halmozottan is kiszabható.
(2) A bírság összegét az eset összes körülményeire - így különösen a fogyasztók érdekei sérelmének körére, súlyára, a jogsértő állapot időtartamára és a jogsértő magatartás ismételt tanúsítására, valamint a jogsértéssel elért előnyre - tekintettel kell meghatározni.
(3) A bírságot a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség számlájára kell befizetni. A bírság felhasználásról külön jogszabály rendelkezik.

•	44/1998. (III. 1.) Korm. rendelet a házaló kereskedésről:
3. § (1) Az eladó köteles legkésőbb a szerződés megkötésekor vagy az 1. § (2) bekezdésében foglalt esetben a fogyasztó ajánlatának megtételekor
a) a fogyasztót írásban tájékoztatni a 4. § szerinti jogáról, valamint annak a személynek a nevéről és székhelyéről (lakóhelyéről), akivel szemben e jogát gyakorolhatja, továbbá a szerződés azonosításához szükséges adatokról;
b) a fogyasztó részére külön jogszabályban előírtak szerint jótállási jegyet vagy a jótállásról szóló tájékoztatást, valamint magyar nyelvű használati, kezelési útmutatót adni.
(2) Ha az eladó az (1) bekezdésben meghatározott kötelezettségének nem tesz eleget, a szerződés semmis, illetve a fogyasztót nem köti az ajánlata.
4. § (1) A fogyasztó a szerződéskötéstől számított nyolc munkanapon belül a szerződéstől elállhat.
(2) Ha a szerződést teljesítették, a fogyasztó a szerződéskötéstől számított nyolc munkanapon belül követelheti
a) az áru eladó részére történő visszaszolgáltatásával egyidejűleg a vételár,
b) a szolgáltatás még igénybe nem vett részére arányosan járó díj
visszatérítését.
(3) Nem gyakorolhatja az (1)-(2) bekezdés szerinti jogát a fogyasztó, ha a megkapott hibátlan árut nem vagy csak tetemesen csökkent értékben tudja visszaszolgáltatni, illetőleg ha a szolgáltatást már teljes egészében igénybe vette.
(4) A fogyasztó az (1)-(2) bekezdésben meghatározott jogáról érvényesen nem mondhat le.
Megállapított tényállás:
	A panaszos egy Kft által forgalmazott hősugárzó állandó meghibásodását sérelmezte.  A 2001. május 7-én, 47 900 Ft kifizetése ellenében átvett hősugárzót először 2001. június 8-án, majd azt követően még három alkalommal küldte vissza a panaszos az eladó Kft.-nek, de az újonnan kiszállított termékek szintén hibásnak bizonyultak. A panaszos ezért a kifizetett vételárrész visszatérítését kérte a Kft.-től. A cég panaszügyeinek intézését egy ügyvédi iroda vette át, ahonnan a panaszos 2002. július 25-én azt a tájékoztatást kapta, hogy felvették egy listára, és a vásárlói igényeket érkezési sorrendben, folyamatosan elégítik ki.
A panaszos 2001. július 25-én panaszt nyújtott be a Mosonmagyaróvári Polgármesteri Hivatalnál, amit áttettek a Győr-Moson-Sopron Megyei Közigazgatási Hivatal Fogyasztóvédelmi Felügyelőséghez (a továbbiakban: felügyelőség). A felügyelőség a panaszban foglaltak tisztázása érdekében meghallgatta a Kft képviseletében eljáró ügyvédet. Megállapították, hogy a termékek cseréje minden alkalommal az egyes tartós használatra rendelt termékek jótállási kötelezettségéről szóló 117/1991. (IX. 10.) Korm. rendeletben foglaltaknak megfelelően történt. A felügyelőség 2001. október 2-án kelt levelében tájékoztatta a panaszost, hogy a Kft.-vel kötött szerződése nem felel meg a házaló kereskedésről szóló 44/1999. (III. 11.) Korm. rendelet 3. § (1) bekezdésének, ugyanis a fogyasztót a szerződésben nem tájékoztatták a jogairól. A rendelet 3. § (2) értelmében ugyanakkor az ilyen szerződés semmis, ennél fogva a panaszos a kárigényét bíróság előtt érvényesítheti. 
A panaszos 2003. január 22-én a főfelügyelőségnél azonos tartalmú bejelentést tett. A Fogyasztó-kapcsolati Iroda osztályvezetője január 30-án kelt levelében arról tájékoztatta a panaszost, hogy a főfelügyelőség nem rendelkezik hatáskörrel, valamint nem is illetékes az ügyében; jogainak érvényesítésére bírói úton van lehetőség.
A vizsgálat megállapításai:
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) alapján az országgyűlési biztos akkor járhat el, ha a panaszost valamely hatóság ill. közszolgáltató eljárása vagy mulasztása miatt alkotmányos jogával összefüggő sérelem érte, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket kimerítette vagy jogorvoslati lehetőség nem volt számára biztosítva. Tekintettel arra, hogy a hibás árut eladó Kft nem minősül hatóságnak, annak eljárását ill. mulasztását nem vizsgálhattam.
 A fogyasztóvédelmi felügyelőségekre, mint a fogyasztóvédelemmel kapcsolatos hatósági feladatokat ellátó állami szervekre ugyanakkor már kiterjed az országgyűlési biztos hatásköre. A kapott tájékoztatás és a megküldött iratok alapján a fogyasztóvédelmi felügyelőség eljárása tekintetében az alábbiakat állapítottam meg:
A panaszos beadványa 2001. augusztus 16-án érkezett a Győr-Moson-Sopron Megyei Közigazgatási Hivatal Fogyasztóvédelmi Felügyelőséghez. 2001. augusztus 31-én – az F-1667-2/2001. számon folyó ügyben – az 1957. évi IV. törvény 22. § (1) alapján személyes meghallgatásra idézték a Kft ügyvezetőjét. A panaszost 2001. szeptember 11-én értesítették, hogy bejelentésének vizsgálati határidejét - az 1977. évi I. törvény 19. § (2) alapján - 30 nappal meghosszabbították (az ügyiratszám szintén F-1667-2/2001.). A meghallgatást követően a panaszost 2001. október 2-án, levélben tájékoztatták, hogy az általa kötött szerződés semmis, ezért a kárigényét bíróság előtt érvényesítheti. 
	Vizsgálatom során megállapítom, hogy a fogyasztóvédelmi felügyelőség eljárása visszásságot okozott a jogállamiság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz való joggal, valamint a jogorvoslati joggal összefüggésben. A panaszos beadványát ugyanis jogsértően kezelték és bírálták el az 1977. évi I. törvény alapján, hiszen ez a törvény csak olyan panasz esetén alkalmazható, melynek elintézése nem tartozik más jogi eljárás hatálya alá. Az ilyen típusú panaszt általában a panasszal érintett vagy a felettes szervnek kell elbírálnia. 
A felügyelőségek eljárására ugyanakkor az 1997. évi CLV. törvény (Ftv.) 46. § értelmében az 1957. évi IV. törvényt (Áe.) kell alkalmazni, mely jogszabályra a felügyelőség hivatkozott is a panasszal érintett Kft ügyvezetőjének idézésekor. Az Áe. 42. §-ának megfelelően az ügyfél kérelmére indult eljárásban, az ügy érdemében indokolt, fellebbezéssel megtámadható határozatot kellett volna hozni, és a Kft-vel szemben az Ftv-ben meghatározott szankció(ka)t alkalmazni. A Kft ugyanis minden valószínűség szerint tömegesen kötött semmis szerződéseket a fogyasztókkal. Helyesen tájékoztatták ugyanakkor a panaszost arról, hogy a kárigényét – a Kft-vel való megegyezés hiányában – kizárólag bíróság előtt érvényesítheti. 
Mindezekre tekintettel az Obtv. 20. § (1) bekezdésében foglalt jogommal élve ajánlást teszek a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség vezetőjének, hogy az Áe. 4. § (1) alapján utasítsa az első fokú közigazgatási szervet az államigazgatási eljárás lefolytatására; továbbá gondoskodjon arról, hogy a felügyelőségek az Áe. szabályai szerint járjanak el a feladat- és hatáskörükbe tartozó ügyekben, és hatékonyan lássák el a fogyasztók védelmét.
Budapest, 2003. szeptember 23.
Takács Albert