OBH 2348/2003
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Nagy Tiborné
Az eljárás megindulása:
	A panaszos azzal fordult az országgyűlési biztoshoz, hogy a „falujának egyharmadát hátrányosan érinti, hogy a régi termelőszövetkezeti majort és környékét érintő földterületet privatizálták, ez azzal járt együtt, hogy a temető felé vezető utat is felmérték és megszüntették.” Az utat elzárták, ezért a temetőt az idős, beteg emberek csak nagy kerülővel tudják megközelíteni.
	 A vizsgálatot az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált, a jogállamiság részét képező jogbiztonsághoz és tisztességes eljáráshoz való, valamint a 13. § (1) bekezdésében foglalt, a tulajdonhoz való jog megsértésének gyanúja miatt indítottam. 
	A község polgármesterétől kértem tájékoztatást és iratokat, amelyeket a település térképeivel az illetékes körjegyző küldött meg.

Alkalmazott jogszabályok
•	1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.)  
•	1990. évi LXV. törvény az önkormányzatokról (Ötv.)
•	1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
•	253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet az országos településrendezési és építési követelményekről (OTÉK) 
•	85/2000. (XI. 8.) FVM rendelet a telekalakításról

A tényállás és a vizsgálat megállapításai:
	A szári községi temetőhöz vezető gyalogút az 1962-es adatfelvételig visszakövethetően az ingatlan-nyilvántartásban a (jelenleg) 357. helyrajzi számú ingatlan része. Az ingatlanon sem térképi ábrázolás, sem nyilvántartási adat nem tüntet fel utat. Az ingatlan előző tulajdonosa a Csákvári MGTSZ „megengedte”, hogy a helyi lakosok a területén átjárva közelítsék meg a temetőt. Az ingatlan új tulajdonosa az ingatlant bekerítette, és nem tette lehetővé a területén az átjárást. Az önkormányzat szerint a „temető aszfaltos úton megközelíthető, nem nagy kerülővel, így feleslegesnek tartják, hogy a kertek alatt kialakítatlan úton, magánterületen közelítsék meg a temetőt.” Ennek ellenére „A Szár Német Kisebbségi Települési Önkormányzat a 31/2002. (II. 15.) számú határozatával elfogadta a település rendezési koncepcióját, amely alapján készül a településrendezési terv. A koncepcióban lakossági kérésnek megfelelően kiszolgáló út létesítését tervezik a telekalakítás keretében.”
	A panaszos és társai 2001 decemberében fordultak az önkormányzathoz. A polgármester a helyzet megoldása érdekében 2002. január 30-án megkereste a terület önkormányzati képviselőjét azzal, hogy „Kérem, hogy a lakosok felé továbbítandó információkat – a lehetséges tennivalókat – egyeztessük. Tájékoztatom a lehetőségekről és az eddig megtett intézkedésekről, melyekről folyamatosan Önt is tájékoztattam.”
Ezt követő tárgyalások és előkészítés után 2003. március 6-án a polgármester megküldte a panaszosnak a 11/2003. (II. 14.) Kt. számú határozat kivonatát:
„Szár Német Kisebbségi Települési Önkormányzat Képviselő-testülete úgy döntött, hogy a szabályozási terv alapján a településrész eléréséhez kiszolgáló út létesítését a terv elkészülte után a tömbösítéshez szükséges útlejegyzés útján alakítja ki. Felhatalmazza a polgármestert, hogy a 357 hrsz-ú ingatlanon tulajdonosával a megegyezés tárgyában ismét vegye fel a kapcsolatot.” 
	Megállapítottam, hogy a panaszos és társai által vélelmezett helyzettel szemben a jelzett terület nem közterület, évtizedek óta nem az.
A korábbi állapot – amelyben a kor sajátosságai szerint az államosított és bevitt föld egyaránt „Tsz tulajdon” volt; a Tsz tulajdont és a közterületet egyaránt társadalmi tulajdonként kezelték; a Tsz egyben a helyi lakosság legnagyobb (ha nem egyedüli) munkáltatója volt; amikor az elkerítetlen major egyben a lakosság egy részének munkahelye volt, amelyre és amelyen át nemcsak a temetőbe, de a munkahelyükre is be-, illetve átjártak – megszűnt. A Tsz-nek természetesen módja lett volna rá, hogy bármikor, de legkésőbb az eladáskor átadja közcélra a gyalogút területét. Ezt kezdeményezhette volna az önkormányzat is. Azonban nem így történt, de a csákvári Tsz kizárólag a 357. helyrajzi számú ingatlant, a Tsz majort adta el, és annak területét kerítette be a jelenlegi tulajdonos. A kertek alja és a major területe között sem közút, sem ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett magánút nem volt. Értelemszerűen tehát nem is keríthették hozzá a major területéhez. 
	A jelen helyzetben a magánterület a tulajdonos engedélyével vagy az önkormányzat intézkedésével válhat átjárhatóvá. A magántulajdonosnak azt a cselekedetét, amelyet jogszabály nem tesz kötelezővé számára – az átjárás biztosítását – a hatóság nem kényszerítheti ki, és azt országgyűlési biztosként én sem kezdeményezhetem. (Bár sajnálatosnak tartom, hogy megegyezés sem jött létre, a vállalkozó és a helyi lakosság kapcsolata a folyamatos együttélést egyaránt teheti gyümölcsözővé és pokollá.)
	Az önkormányzat a fentiek szerint rendezési tervében az út kijelölését tervezi. Ezután kerülhet sor a terület megvételére, lejegyzésére. Ezt az önkormányzat költségvetéséből kell megvalósítani. Az Ötv. 8. § (1) és (2) bekezdése szerint: „A települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen: a településfejlesztés, a településrendezés, az épített és természeti környezet védelme, a lakásgazdálkodás, a vízrendezés és a csapadékvíz elvezetés, a csatornázás, a köztemető fenntartása, a helyi közutak és közterületek fenntartása, helyi tömegközlekedés, a köztisztaság és településtisztaság biztosítása; gondoskodás a helyi tűzvédelemről, közbiztonság helyi feladatairól; közreműködés a helyi energiaszolgáltatásban, a foglalkoztatás megoldásában; az óvodáról, az alapfokú nevelésről, oktatásról, az egészségügyi, a szociális ellátásról, valamint a gyermek és ifjúsági feladatokról való gondoskodás; a közösségi tér biztosítása; közművelődési, tudományos, művészeti tevékenység, sport támogatása; a nemzeti és etnikai kisebbségek jogai érvényesítésének a biztosítása; az egészséges életmód közösségi feltételeinek elősegítése.
Az (1) bekezdésben foglalt feladatokban a települési önkormányzat maga határozza meg - a lakosság igényei alapján, anyagi lehetőségeitől függően -, mely feladatokat, milyen mértékben és módon lát el.”
	Ezért az országgyűlési biztosnak nincs hatásköre arra, hogy az önkormányzat úttal kapcsolatos döntését érdemben befolyásolja – mikor nyit utat a jelzett helyen, és nyit-e egyáltalán, tekintve, hogy egyébként a temető közúton megközelíthető. 
Az önkormányzat által eddig tett intézkedésekről megállapítható, hogy azok a megoldást szolgálják, az eddig történtekről az érintettek tájékoztatást kaptak.
	A panaszos és társai állampolgári jogaival összefüggő és az önkormányzat vagy más hatóság eljárására, illetve annak hiányára visszavezethető visszásságot nem állapítottam meg.
	Ezért vizsgálatomat lezárom, intézkedést nem kezdeményezek.
Budapest, 2003. július 31.
Lenkovics Barnabás