OBH 2200/2003
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa helyettesének jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása:
	A Hivatalhoz forduló panaszos beadványában sérelmezte, hogy szabálysértési ügyben, eljárás alá vont személyként szombatra, ill. vasárnapra idézték a Sárbogárdi Rendőrkapitányságra.
Az ügyben alkotmányos joggal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében megkerestem a Sárbogárdi Rendőrkapitányság vezetőjét a panasz kivizsgálása és a vonatkozó iratok megküldése érdekében.
Érintett alkotmányos jog:
•	A jogállamiság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § /1/ bek.)
•	Pihenéshez való jog (Alkotmány 70/B. § (4) bek.)
Alkalmazott jogszabályok:
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.):
3. § (1) A közigazgatási szerv eljárása során államigazgatási ügyben e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
(3) E törvény alkalmazása szempontjából államigazgatási ügy minden olyan ügy, amelyben a közigazgatási szerv az ügyfelet érintő jogot vagy kötelességet állapít meg, adatot igazol, nyilvántartást vezet, vagy hatósági ellenőrzést végez.
(4) Ügyfél az a magánszemély, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezet, amelynek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti. Az ügyfél jogai megilletik azt a szervet, amelynek feladatkörét az ügy érinti.
(7) E törvény hatálya a szabálysértési és az állampolgársági eljárásra nem terjed ki.
22. § (1) Azt, akinek személyes meghallgatása az eljárás során szükséges, a közigazgatási szerv arra kötelezheti, hogy előtte vagy a megjelölt helyen jelenjen meg; erre a közigazgatási szerv határnapot vagy határidőt jelöl meg. Az ügyfél nem kötelezhető megjelenésre az általa kezdeményezett eljárásban.
(2) Az idézést általában úgy kell közölni, hogy azt az idézett a meghallgatását megelőzően legalább öt nappal megkapja, és a megjelenés őt a munkájában lehetőleg ne akadályozza.

•	1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.):
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
18. § (3) Az országgyűlési biztos az általa vizsgált ügy intézőjét vagy az eljárást folytató szerv bármely munkatársát meghallgathatja, továbbá az érintett szerv vezetőjét vagy felügyeleti szervének vezetőjét, valamint az annak lefolytatására a jogszabály által egyébként feljogosított szerv vezetőjét vizsgálat lefolytatására kérheti fel.
(10) Ha az országgyűlési biztos a (2)-(4) bekezdésben foglalt jogosítványai alapján adatot (felvilágosítást, magyarázatot stb.) kér, a megkeresésnek - ha e törvény másként nem rendelkezik - a megkeresett szerv az országgyűlési biztos által megállapított határidőn belül, amely tizenöt napnál rövidebb nem lehet, köteles eleget tenni.
29. § (1) E törvény alkalmazásában - a (2) bekezdésben foglaltak kivételével - hatóság:
a) a közigazgatási feladatot ellátó szerv;
b) a közigazgatási jogkörben eljáró egyéb szerv e jogkörében;
c) a fegyveres erők;
d) a rendvédelmi szerv;
e) a nemzetbiztonsági szolgálat;
f) a nyomozó hatóság, ideértve az ügyészségi nyomozást végző ügyészségi szervet is;
g) a helyi önkormányzat és a kisebbségi önkormányzat;
h) a kötelező tagság alapján működő köztestület;
i) a közjegyző;
j) a megyei bírósági végrehajtó és az önálló bírósági végrehajtó.
(2) E törvény alkalmazásában nem minősül hatóságnak:
a) az Országgyűlés;
b) a köztársasági elnök;
c) az Alkotmánybíróság;
d) az Állami Számvevőszék;
e) a bíróság;
f) az ügyészség, kivéve az ügyészségi nyomozást végző ügyészségi szervet.

•	1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről (Rtv.):
92. § (1) Az V. és a VI. fejezetben felsorolt rendőri intézkedések, illetve a kényszerítő eszközök alkalmazása miatt - a (2) bekezdésben tett kivétellel - a 93. §-ban meghatározottak szerint jogorvoslatnak van helye.
93. § (1) Panasz előterjesztésére az jogosult, akivel szemben az intézkedést foganatosították.
(2) A panaszt az intézkedést követő 8 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szervnél lehet előterjeszteni.
(3) A panaszt a beérkezéstől számított 15 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szerv vezetője indokolt határozattal bírálja el.

•	1999. évi LXIX. törvény a szabálysértésekről (Sztv.):
47. § (1) E törvény alkalmazásában eljárás alá vont személy az, akivel szemben a szabálysértési eljárást lefolytatják.
68. § (1) Akit a szabálysértési hatóság, illetőleg a bíróság az eljárási cselekményre idéz, köteles megjelenni. A szabálysértési hatóság, illetőleg a bíróság megjelenésre azt kötelezi, akinek a meghallgatása indokolt.
(2) Az idézést írásban kell közölni úgy, hogy azt a megidézett az idézésben megjelölt napnál legalább öt nappal korábban megkapja. Az idézésben meg kell jelölni, hogy a szabálysértési hatóság, illetőleg a bíróság a megidézettet milyen ügyben és milyen minőségben kívánja meghallgatni, egyúttal figyelmeztetni kell a megjelenés elmulasztásának következményeire.
(3) Ha az idézés kézbesítésére a (2) bekezdésben meghatározott tartamnál rövidebb idő alatt kerül sor, a megidézett beleegyezése esetén az eljárási cselekményt foganatosítani lehet.
(5) Az írásbeli idézéssel azonos hatályú, ha a szabálysértési hatóság, illetőleg a bíróság a jelen levő személyt meghatározott időpontban történő megjelenésre szóban kötelezi, s ezt jegyzőkönyvbe foglalja.
69. § Ha a megidézett személy az idézésre nem jelenik meg és ezt alapos okkal nem menti ki, önhibájából meghallgatásra alkalmatlan állapotban jelenik meg vagy a meghallgatás előtt engedély nélkül eltávozik, a meghallgatásának elmaradásával okozott költségek megtérítésére kell kötelezni.
78. § (1) A szabálysértési hatóság vagy a bíróság rendelkezése alapján az eljárás alá vont személyt vagy tanút, aki a szabálysértési hatóság vagy a bíróság előtt, illetőleg más eljárási cselekményen a szabályszerű idézésre nem jelenik meg, s távolmaradását alapos okkal nem menti ki, a rendőrség útján - a Vám- és Pénzügyőrség előtt folyamatban lévő eljárásban a Vám- és Pénzügyőrség útján - elő lehet vezetni. Az elővezetés - az elrendelő hatóság rendelkezése alapján - útba indítással is foganatosítható.
82. § (1) A szabálysértési eljárás feljelentés, illetőleg a szabálysértési hatóság részéről eljáró személy észlelése vagy tudomása alapján indulhat meg.
142. § (1) Aki közterületen, nyilvános helyen vagy sportrendezvényen
a) verekszik, továbbá aki mást verekedésre felhív,
b) olyan kihívóan közösségellenes magatartást tanúsít, amely alkalmas arra, hogy másokban megbotránkozást vagy riadalmat keltsen,
c) rendzavarás esetén a hatóság vagy az eljáró hivatalos személy intézkedésével szemben engedetlenséget tanúsít,
elzárással vagy százötvenezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(4) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt az eljárás a bíróság, a (2) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt a rendőrség hatáskörébe tartozik.

•	11/2000. (II. 23.) BM rendelet az Sztv. végrehajtásáról:
22. § (1) A feljelentést és a vele egy tekintet alá eső iratot a szabálysértési hatóság részéről eljáró személy a jogsértés tudomására jutását követő nyolc napon belül - a mellékleteivel együtt - küldi meg a szabálysértési eljárás lefolytatására hatáskörrel és illetékességgel rendelkező hatósághoz vagy bírósághoz.
24. § (1) A szabálysértési eljárás a szabálysértési számon történő iktatás napjával indul meg.
A megállapított tényállás:
	A kapott tájékoztatás és a rendelkezésre álló iratok alapján az alábbi tényállás állapítható meg: 
A Sárbogárdi Rendőrkapitányság ügyeleti eseménynaplója szerint 2003. február 10-én egy rétszilasi lakos telefonon bejelentést tett, hogy a kocsmában egy személy őt zaklatja és fenyegeti. Az ügyeletes tiszt három rendőrjárőrt küldött a helyszínre, akik intézkedésük során rendzavarás szabálysértésének az elkövetését állapították meg, és még aznap feljelentést tettek a panaszos ellen (279/2003. szám). 2003. február 15-én (szombaton) az ügyben a Sárbogárdi Rendőrkapitányságon meghallgatták a bejelentőt és a feleségét (279/2003. ált. számon), február 22-én (szintén szombaton) pedig másik négy rétszilasi lakost. A panaszost első ízben 2003. február 22-én, szombaton 12 órára, majd március 2-án, vasárnap 8 órára idézték be a rendőrségre szabálysértési ügyben, eljárás alá vont személyként. A 279/2003. ált. számú idézésben a panaszost figyelmeztették az Sztv. 69. §-ában és a 78. § (1) bekezdésében foglaltakra. A panaszos március 2-án megjelent a rendőrségen, ahol jegyzőkönyvileg meghallgatták és vallomást tett.
A keletkezett iratokat – a szabálysértési eljárás lefolytatása céljából – 2003. március 10-én küldték meg a Sárbogárdi Városi Bíróság elnökének (63/52/2003. ált. számon).
A vizsgálat megállapításai:
	A rendőrkapitány tájékoztatása szerint a 2003. március 2-án foganatosított rendőri intézkedés elleni panaszt nem vizsgálhatták ki az Rtv. alapján, hiszen azt csak - megkeresésem nyomán - április 2-án kapták kézhez, így elkésettnek minősül. Az ügy kivizsgálása során ezért a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról szóló 1977. évi I. törvény szerint jártak el.
Tájékoztatott továbbá arról is, hogy „a rendzavarás szabálysértése miatt az eljárás a bíróság hatáskörébe tartozik, ennél fogva a rendőrségnek nem volt hatásköre szabálysértési eljárást lefolytatni az ügyben. Ez indokolta az államigazgatási eljárás szabályainak az alkalmazását.” A feljelentés megtételekor az ügyet 279/2003. általános számra iktatták, a Közrendvédelmi és Közlekedésrendészeti Osztály pedig 63/52/2003. számon vette át a feljelentést a tényállás tisztázása érdekében. „A Sárbogárdi Városi Bíróság ugyanis korábban rendzavarási ügyekben kérte, hogy a hatáskörükbe tartozó szabálysértéseknél a feljelentés megtételén kívül a tényállás tisztázására is intézkedjünk, és jegyzőkönyvileg hallgassuk meg az érintett személyeket. ...A szabálysértés lefolytatásának bírósági hatásköre miatt az intézkedéseket foganatosító rendőr helyesen járt el, amikor hatáskör hiányában nem alkalmazta a szabálysértési eljárásjogi intézkedéseket.” 
A panaszos az első, február 22-ére szóló idézést február 19-én vette át, de a megadott időpontban nem jelent meg, magát nem mentette ki, és távolmaradását sem igazolta. Az idézések azért szóltak hétvégére, mert az eljáró körzeti megbízott szolgálati időrendje az akkori hétvégéket érintette. Az eljáró rendőrnek tudomása volt arról is, hogy a panaszos a meghallgatásakor nem rendelkezett munkahellyel. Az Áe. pedig „nem tesz kitételt arra vonatkozóan (ellentétben a büntetőeljárás-jogi, szabálysértési törvényekkel), hogy az eljárás alá vont személyt, illetve a tanúkat csakis munkanapra és nappali időszakra lehet idézni.” A rendőrkapitány ugyanakkor felhívta az eljáró rendőr figyelmét, hogy a jövőben - pusztán emberiességi szempontok miatt is - hétvégi időpontra ne idézzen.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) alapján az országgyűlési biztos akkor járhat el, ha a panaszost valamely hatóság ill. közszolgáltató eljárása vagy mulasztása miatt alkotmányos jogával összefüggő sérelem érte. Az Obtv. 29. § (2) bek. e, pontja értelmében viszont a bíróság nem tekinthető hatóságnak, ezért a bíróság eljárását - hatáskör hiányában - nem vizsgálhatom. 
A rendőrség ugyanakkor hatóságnak minősül, ezért kértem fel vizsgálatra a Sárbogárdi Rendőrkapitányság, mint a panasszal érintett szerv vezetőjét az Obtv. 18. § (3) alapján. Tekintettel arra, hogy az ügyben nem történt az Rtv.-ben szabályozott rendőri intézkedés, a panasz kivizsgálására - annak Hivatalomhoz való előterjesztése időpontjától függetlenül - nem lehetett volna az Rtv.-t alkalmazni. Az országgyűlési biztos megkeresése esetén az 1977. évi I. törvényt sem lehet alkalmazni, hiszen a biztost az Obtv. jogosítja fel arra, hogy vizsgálatra kérje fel az érintett hatóságokat, akik a felkérésnek kötelesek eleget tenni.  
	Az államigazgatási eljárás (Áe.) szabályai kizárólag államigazgatási ügyben alkalmazhatóak, vagyis ha a közigazgatási szerv az ügyfelet érintő jogot vagy kötelességet állapít meg, adatot igazol, nyilvántartást vezet, vagy hatósági ellenőrzést végez. A szabálysértés észlelését és a szabálysértési feljelentés megtételét (2003. február 10.) követően az ügyben a rendőrség nem folytathatott volna sem államigazgatási, sem egyéb eljárást, tekintettel arra, hogy a 11/2000. (II. 23.) BM rendelet 22. § (1) értelmében a feljelentést 8 napon belül meg kellett volna küldenie a szabálysértési eljárás lefolytatására hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróságnak.  
Az államigazgatási eljárás nem ismeri az eljárás alá vont személy fogalmát. A panaszost ugyanakkor ebben a minőségben idézték a rendőrségre kifejezetten „szabálysértési ügyben”, a szabálysértési törvény egyes paragrafusaira hivatkozva, miközben „államigazgatási eljárást” folytattak. Az Áe. idézésre vonatkozó vagy egyéb szabályai viszont nem szerepelnek az idézésben.
Sem az Áe., sem az Sztv. nem tartalmaz arra vonatkozó szabályt, hogy az idézés milyen napra és napszakra szólhat. Az Alkotmány 70/B. § (4) értelmében viszont mindenkinek – nemcsak annak, aki dolgozik – joga van a pihenéshez. Az Alkotmánybíróság 10/1993. (II. 27.) AB határozatában kifejtette, hogy a keresztény vallási eredetű vasárnapi pihenőnap szokása a hagyományokon alapul, s ez ma már a világ nagy részén egységes gyakorlat; jelenlegi, kimondottan világi jellegű célja az, hogy az állampolgárok számára egységes heti pihenőnapot biztosítson. Ehhez járult a heti munkaidő csökkenése, s nem vallási megfontolások eredményeként a szombati pihenőnap általánossá válása, először az iparilag fejlett országokban, majd az 1980-as évek óta fokozatosan Magyarországon is.
A pihenéshez való jog minden állampolgárt, így a dolgozókat és a nem dolgozókat – munkanélkülieket, munkaképteleneket, nyugdíjasokat – is megillet. Álláspontom szerint a joggyakorlás időtartamának az ún. hivatali munkarendhez kell igazodnia. A bíróságok, ügyészségek, illetve a közigazgatási szervek rendszerint 8-16 óra között tartanak nyitva. A változó szolgálati beosztás szerint dolgozó rendőrök ezzel szemben nyilvánvalóan nem követhetik azt a gyakorlatot, hogy - külön jogszabályi rendelkezés hiányában - akár szombatra vagy vasárnapra, akár este 8 vagy hajnal 2 órára idézik azokat a személyeket, akiknek a meghallgatása szükséges.
		Mindezekre tekintettel vizsgálatom során megállapítom, hogy a rendőrség eljárása visszásságot okozott a jogállamiság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz, továbbá a pihenéshez való joggal összefüggésben. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bek. alapján - a hasonló esetek jövőbeni megelőzése érdekében - ajánlást teszek a Fejér megyei rendőr-főkapitánynak, hogy gondoskodjon arról, hogy az irányítása alá tartozó rendőri szervek a szabálysértések észlelését, illetve a feljelentések érkezését követően minden esetben az Sztv. és a végrehajtására vonatkozó BM rendelet szabályainak megfelelően járjanak el; valamint, hogy a jogkövetkezménnyel bíró írásbeli idézések - az idézett személyekkel való eltérő megállapodás hiányában - munkanapra, és a hivatali munkaidőnek megfelelő napszakra szóljanak. 
Budapest, 2003. október 14.
Takács Albert