Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1872/2003. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Bódis Cecília

Az eljárás megindítása

A panaszos beadványában arról számolt be, hogy fiát több mint kétévi pszichiátriai osztályon tartózkodás után a kéthelyi „elmeotthonba tették”. Ezt – bár szerette volna – nem sikerült megakadályoznia.

Figyelemmel arra, hogy az ügyben felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő alkotmányos jog sérelmének a gyanúja, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. 
A vizsgálat indításával egyidejűleg, az Obtv. 18. § (2) bekezdésére hivatkozva – tekintettel arra, hogy a beadvány hiányos volt – adatokat és felvilágosítást kérve megkerestem a Dél-Pesti Jahn Ferenc Kórház Pszichiátriai Osztályát és a XVIII. Kerületi Pestszentlőrinc-Pestszentimre Önkormányzat Gyámhivatalát. 

Az érintett alkotmányos jogok

A Magyar Köztársaság Alkotmányának 
2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Az ügy jogszabályi háttere

1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról

149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról
131. § (1) A gondnokrendelés előtt a gyámhivatal megvizsgálja
a) a gondnokrendelés okát,
b) van-e nevezett gondnok,
c) a gondnokolt kinek a gondozásában áll,
d) van-e olyan házastárs, szülő vagy más hozzátartozó, illetve rokon, akit gondnokul ki lehet rendelni,
e) van-e vagyona a gondnokrendeléssel érintett személynek.
(2) A gondnokrendelés előtt a gyámhivatal beszerzi a gondnokrendelés alapjául szolgáló bizonyítékokat, így különösen a jogerős bírósági határozatot, valamint a gondnokolt születési anyakönyvi másolatát.
(3) A gyámhivatal a Gyvt. 128. §-ával meghatározott személyeken kívül meghallgatja - ha mentális állapota lehetővé teszi - a gondnokság alá helyezéssel érintett személyt, valamint a gondnoki tisztség ellátását vállaló személyt.

134. § (1) Ha a cselekvőképességet érintő gondnokság alatt álló személynek nincs olyan hozzátartozója, aki a gondnokság viselésére alkalmas, részére a gyámhivatal hivatásos gondnokot rendel.
140. § (1) A gyámhivatal a gyámot a gyermek, a gondnokot a gondnokolt érdekében megfelelő intézkedés megtételére utasíthatja.
(2) A gyám (a gondnok) - függetlenül számadási kötelezettségétől - köteles a gyámhivatal felhívására a gyermek (a gondnokolt) helyzetéről soron kívül felvilágosítást adni.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről
A gondnok kirendelése
19. § (1) A bíróság által gondnokság alá helyezett személy részére a gondnokot a gyámhatóság rendeli ki. A gondnokrendelés részletes szabályait külön jogszabály határozza meg.
(2) Gondnok lehet minden cselekvőképes, nagykorú személy. Gondnokul csak az rendelhető ki, aki a gondnoki tisztséget vállalja.
19/A. § (1) Gondnokká - ha ez az érdekeivel nem ellentétes - a gondnokság alá helyezett által még cselekvőképes állapotában közokiratban kijelölt vagy a gondnokság alá helyezést követően megnevezett személyt, ha ez nem lehetséges, akkor elsősorban együttélő házastársát kell kirendelni. Ha ilyen nincs, vagy a házastárs kirendelése veszélyeztetné a gondnokság alatt álló érdekeit, a gyámhatóság gondnokul olyan személyt rendel ki, aki a gondnokság ellátására az összes körülmények figyelembevételével alkalmasnak mutatkozik.
(2) A gondnok kirendelésénél az arra alkalmas személyek közül a szülőket, illetve a szülők által - a haláluk esetére - közokiratban vagy végrendeletben megnevezett személyt, ilyenek hiányában más hozzátartozókat - akik szükség esetén a személyes gondoskodást is el tudják látni - előnyben kell részesíteni.
(3) Ha a gondnok az (1)-(2) bekezdésben foglaltak szerint nem rendelhető ki, a gondnokolt számára hivatásos gondnokot kell kirendelni. Hivatásos gondnok csak büntetlen előéletű személy lehet. Hivatásos gondnokul a fogyatékosokkal, szenvedélybetegekkel vagy pszichiátriai betegekkel foglalkozó társadalmi szervezet (pl. egyesület) által a tagjai közül ajánlott személy is kirendelhető.
(4) Nem lehet gondnokul kirendelni azt, akinek a személye ellen a gondnokság alá helyezett kifejezetten tiltakozik.
(2) A gyámhatóság a gondnokot tisztségéből elmozdítja - azonnali intézkedést igénylő esetben ezt megelőzően a gondnokot a tisztségéből felfüggeszti -, ha a gondnok a kötelezettségét nem teljesíti vagy olyan cselekményt követ el, amellyel a gondokolt érdekeit súlyosan sérti vagy veszélyezteti.
A gondnok tevékenysége
20. § (1) A gondnok - általános jelleggel, illetve a cselekvőképességet korlátozó ítéletben meghatározott ügyekben - a gondnokság alá helyezett személy vagyonának kezelője és törvényes képviselője.
(2) A gondnok indokolt esetben - vállalása esetén - a gondnokság alá helyezett gondozását is ellátja.
20/A. § A gondnok tevékenységét a gyámhatóság felügyeli. A gondnok a működéséről, illetve a gondnokolt állapotáról a gyámhatóság felhívására bármikor, egyébként pedig évente köteles beszámolni a gyámhatóságnak.
20/B. § A gondnok köteles a gyámhatóság felhívására beszolgáltatni a gondnokolt pénzét, értékpapírjait, valamint értéktárgyait, ha azokat - figyelemmel a 20/C. §-ban foglaltakra is - a rendes vagyonkezelés szabályai szerint folyó kiadásokra készen tartani nem kell. A gyámhatósághoz beszolgáltatott vagyonnal való rendelkezéshez a gyámhatóság jóváhagyása szükséges.
20/C. § A gondnok vagyonkezelésének a gondnokolt jólétét kell szolgálnia. A gondnok köteles a gondnokolt személyes kívánságait meghallgatni, és a vagyon állagától függően a jogos igényeket lehetőség szerint teljesíteni.

A megállapított tényállás

A Budapest XVIII. Ker. Pestszentlőrinc-Pestszentimre Önkormányzat Gyámhivatal vezetőjének tájékoztatása szerint a panaszos fia a Budapest Főváros Területi Gyermekjóléti Szolgálat X. kerület, Szlávy utcai Fővárosi Önkormányzat Ifjúsági Otthonának lakója volt mint átmenti nevelt, amikor 1997-ben a törvényes képviselője (a hivatásos gyám) tartós bentlakásos intézetben való elhelyezését kérte. Kérelmét a Pszichiátriai Gondozó főorvosnak javaslatával támasztotta alá, aki személyiségzavart, valamint a tudathasadásos elmebetegség tünetszegény formáját diagnosztizálta. A fiú jegyzőkönyvben rögzített meghallgatásán azt nyilatkozta, hogy édesanyjával az együttlakást nem tudja megoldani. A panaszos szintén azt nyilatkozta, hogy nem tudja vállalni fia otthoni gondozását, valamint a gondnoki tiszt ellátását sem. 

Ezen előzmények után a bíróság a fiút 2000. november 18-án jogerősség vált ítéletével cselekvőképességet korlátozó gondnokság alá helyezte. A gyámhivatal a hivatásos gondnok kirendelése előtt a kerületi családgondozó véleményét is beszerezte, aki úgy nyilatkozott, hogy a családot 1991. óta ismeri, a panaszos (az édesanya) és a fia közötti viszony folyamatosan feszült, konfliktusokkal terhelt volt. A hivatásos gondnokot a gyámhivatal a 20/160/2001. számú határozattal rendelte ki. Ezt a panaszos nem ellenezte, a határozatot nem fellebbezte meg. 

A fiú a Jáhn Ferenc Kórház Pszichiátriai Osztályára került, ahol 3 évig, 2003. március 9-ig tartózkodott, amikor elfoglalta a számára biztosított, megüresedett férőhelyet a Fővárosi Önkormányzat Értelmi Fogyatékosok Otthonában (8713, Kéthely, Sáripuszta 1. szám alatt). A pszichiátrián a panaszos gyakran látogatta fiát, és kérte, hogy ő lehessen fia gondnoka, mivel nem elégedett a hivatásos gondnok munkájával. 

A gondnok a gondnokoltat látogatta, ellátta a szükséges apróságokkal, élelmezését, a fiú kérésének megfelelően gyümölccsel, egyéb dolgokkal egészítette ki. A gondnokolt egyetlen alkalommal sem jelezte, hogy nem lenne elégedett a gondnokkal, akit a gyámhivatal is több esetben meghallgatott és megállapította, hogy az elvárásoknak megfelelően végzi a munkáját. 

A kéthelyi otthon vezetőjének tájékoztatása szerint a fiú jól érzi magát az otthonban, beilleszkedett, a szervezett programokon részt vesz. Új barátnője mellett dolgozik is az intézet varrodájában. Az édesanya meglátogatta a fiát és az igazgatóval folytatott beszélgetésből is az derült ki, hogy alapvetően elégedett az elhelyezéssel, csak a Budapesttől való távolságot nehezményezte. Az intézményvezető tájékoztatta a panaszost arról, hogy a fővároshoz legközelebbi intézmény Tordason van, ahol szintén éveket kell várni a férőhelyre. Alapítványi intézmény lévén a magasabb térítési díj is problémát jelenthetne. Tájékoztatta továbbá, hogy mindennek ellenére természetesen kérhetik a felvételt másik intézménybe. Ennek ellenére a panaszos sem akkor, sem azóta nem kérelmezte a közelebbi intézményben történő elhelyezést. 

Ennek ellenére, véleménye szerint a kéthelyi otthonban fiánál sokkal súlyosabb állapotú betegeket kezelnek, aggódik, hogy gyermekének nem lesz lehetősége tanulni, fiatalokkal együtt lenni, fejlődni, és állapota rosszabbra fordul. Ráadásul a Budapesttől való távolság miatt nagy terhet jelent számára a rendszeres látogatás is. Aggályát fejezte ki, mely szerint „fia betegsége nem fogyatékosság, hanem magatartás és viselkedési probléma.” 

A gyámhivatal környezettanulmánya során felvett, 2003. április 8-án kelt jegyzőkönyv szerint a panaszos azt nyilatkozta, hogy gyakran szorult a szomszédok segítségére a fia agresszivitása miatt, amíg a fiú otthon volt. Neki a fiú nem fogad szót, a gyógyszert otthon nem szedi. Központi mondanivalója az volt, hogy szegények és a fiú nem jöhet haza. Ennek ellenére a panaszos hivatalosan jelezte a gyámhivatalnak, hogy ő szeretne fia gondnoka lenni.

A gyámhivatal álláspontja, hogy a gondnokolt részére továbbra is fenn kell tartani a hivatásos gondnok kirendelését, ugyanis félő, hogy amennyiben az édesanya lesz a gyermeke gondnoka, az állami otthonból elhozza, de más otthonban - tekintettel a gondozási díjakra - nem fogja tudni elhelyezni. 

A gyámhivatal az iratokat áttette az intézmény helye szerint illetékes Marcali Gyámhivatalhoz. A bekért dokumentumok alapján megállapítottam, hogy Marcali Város Önkormányzatának Gyámhivatala határozatban (10450-18/2003) rendelkezett arról, hogy nem a panaszost rendeli gondnoknak, de a korábbi hivatásos gondnokot – kérelmére – tisztségéből felmentette és új hivatásos gondnokot rendelt ki. A határozat 2003. október 27-én jogerőssé vált. 

A vizsgálat megállapításai

Vizsgálatom során egyértelművé vált, hogy az édesanya a hivatásos gondnok kirendelését nem ellenezte, sőt kifejezetten nyilatkozott a tekintetben, hogy a gondnoki tisztet nem tudja ellátni. Így a hivatásos gondnok kirendelését megállapító határozatot sem fellebbezte meg. Az intézményi elhelyezéssel kapcsolatosan csupán az intézet Budapesttől való távolságot jelölte meg problémaként, ugyanakkor más intézménybe történő elhelyezést nem kezdeményezett. 
Abban a kérdésben az országgyűlési biztosnak nincs lehetősége állást foglalni, hogy a panaszos fia egészségi állapotának megfelelő-e a jelenlegi ellátás, hiszen ez orvosszakmai kérdés. Az intézet vezetőjének, valamint orvosának véleménye szerint a fiú jól érzi magát az otthonban, a rehabilitációs intézménybe való elhelyezését – tekintettel arra, hogy a korábbi évek inaktív időszaka személyiségét erősen befolyásolta – nem javasolják. 
Miután a panaszos kérte a gyámhivataltól, hogy fia gondnoka lehessen, Marcali Város Önkormányzatának Gyámhivatala határozatának meghozatala előtt környezettanulmányt végzett, meghallgatta a panaszost, a gondnokoltat, az intézet vezetőjét, orvosait, valamint a hivatásos gondnokot, és a panaszos kérelmének elutasítását a jelzett határozatban részletesen megindokolta. A panaszos a határozatot kézhez kapta, de a számára nyitva álló határidőben azt nem fellebbezte meg.

A fentiek alapján megállapítom, hogy mindkét eljáró gyámhivatal a hatályos jogszabálynak megfelelően járt el, ennek során alkotmányos jogokkal összefüggésbe hozható visszásságot nem okoztak, így a vizsgálatot lezárom. 

Budapest, 2004. január 26.

Lenkovics Barnabás