OBH 1839/2003.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Pásztor Imre
Az eljárás megindulása
A Szeged-Nagyfai Büntetés-végrehajtási Intézetben szabadságvesztés büntetését töltő elítélt fogvatartásának körülményivel, illetve jogszabályokban biztosított jogai érvényesítésének korlátaival kapcsolatban nyújtotta be panaszát hivatalunkhoz. Eszerint:
Amíg a vele szemben indult büntetőeljárás folyamatban volt, rendszeresen szállították különböző bv. intézetekbe, ami azzal járt, hogy a szállítást megelőzően, illetve azt követően hosszas időt töltött szállítózárkában. Az ilyen zárkák átmeneti használatuk miatt nemcsak elhanyagoltak, hanem onnan a védővel való kapcsolattartás, illetve a telefonálás sem biztosított. A szállítások miatt elmaradtak  a soros beszélők.
•	A nevelők nem fordítanak kellő gondot a ki- és bemenő levelek mielőbbi továbbítására.
•	Folyamatos a zárkák zsúfoltsága, nem biztosított a személyenkénti 10 köbméteres légtér. Nincs lehetőség  sportolásra.
•	Elfogadhatatlan  az intézeti ivóvíz minősége, és általában a higiénés követelmények betartása az étkezőben.
•	Betegség esetén egyrészt nem megfelelő gyógyszert kapnak, másrészt nem addig, ameddig arra szükség lenne.
•	Televíziót sem biztosítanak a fogvatartottaknak, ha nincs sajátjuk.
•	Nem különítik el a dohányzó- és a nemdohányzó fogvatartottakat szállítások idejére sem.
•	Amikor mindezeket a körülményeket a fogvatartottak kifogásolják, a nevelők szakszerűtlen és flegma választ adnak.
A vizsgálat előzménye
A Szeged-Nagyfai Büntetés-végrehajtási Intézetből 1999. és 2000. évben több panasz érkezett hivatalunkba. Azok egyike ugyancsak az egészségügyi ellátással, a gyógyszerezéssel és a betegek elhelyezési körülményeivel volt kapcsolatos (OBH 3080/1999.). Az akkori egyik beadvány előterjesztője szerint – aki azonos volt a jelen panasz előterjesztőjével – az érintett intézetben nem részesült megfelelő egészségügyi ellátásban, mert gerincbetegségére csak fájdalomcsillapítót kapott. Egy esetben pedig olyan gyógyszert adtak neki, amelynek a szavatossági ideje már lejárt. Kifogásolta, hogy a bv. országos parancsnoka nem engedélyezte részére a büntetés-félbeszakítást, amit a műtétje civil kórházban történő elvégzéséhez kért. A körletfelügyelők még az állandó fekvésre vonatkozó engedélyét is felülbírálták.
Helyszíni vizsgálat keretében a korábban hivatalban volt országgyűlési biztos megállapította, hogy a panaszost 1999 júniusában fogadta be a Békés Megyei Bv. Intézet. Az első orvosi vizsgálat idején panaszmentes, munkára alkalmas állapotban volt. Gerincfájdalmai három hónap múlva jelentkeztek és a gyulai kórházban porckorong sérvet állapítottak meg nála. Közben a nyomozás során valóban gyakran szállították a rendőrségi fogdára és vissza, illetve bírósági tárgyalásokra. 1999 decemberében került sor a Tököli Bv. Kórházban egészségügyi felülvizsgálatára és akkor 70 %-os munkaképesség csökkenését állapították meg. Erre figyelemmel az intézetben biztosították megfelelő kezelését, a fekhely kialakítását és  non-szteroid gyulladáscsökkentők szedését, valamint rendszeres neurológiai vizsgálatát. Mindezt a szükség szerinti műtéti kezelés előkészítéseként hajtották végre. Mivel a fogvatartott akkori állapota kórházi ellátást nem igényelt, visszaszállították a nagyfai intézetbe és ott kapta meg a kúraszerű kezeléseket.
2000 februárjában panaszos alsó végtagba sugárzó derékfájdalma kiújult, ezért átszállították Budapestre az IMEI-be, ahol a vizsgálatok eredményeként a neurológiai szakvélemény alapján „szóba jött” a műtéti megoldás. Ekkor felajánlották részére a kórházi felvételt és az Országos Idegsebészeti Tudományos Intézet konziliáriusi beavatkozását. Azt a panaszos akkor nem fogadta el, mert még folyamatban volt a büntetés-félbeszakítási kérelmének elbírálása.
A Büntetés-végrehajtás országos parancsnoka – az eset összes körülményeire tekintettel – úgy ítélte meg, hogy a szükséges orvos-egészségügyi beavatkozás a panaszos esetében külső egészségügyi intézménybe történő kiszállítással is megoldható, ezért a büntetés-félbeszakítási kérelemnek nem adott helyt. A fogvatartottnak az e döntéssel szemben bejelentett panaszát az Igazságügyi Minisztérium politikai államtitkára 2000. április 12-én elutasította. Ezt követően a nagyfai bv. intézet főorvosa többször tett kísérletet arra, hogy a panaszos elfogadja a szakmailag indokolt és a büntetés-végrehajtás keretein belül biztosított gyógykezelést, amely – a gyógytorna kivételével – gyógyszeres és elektroterápiás kezelésből állt. Abban az időben a panaszos már járóbetegként önálló ellátásra is képes volt.
Az országgyűlési biztos az ügyben nem állapított meg alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot, sem a gyógyszerellátás, sem az alkalmazott gyógykezelést illetően.
Az érintett alkotmányos jogok
•	A legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alkotmány 70/D § (1) bekezdése),
•	a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (1) bekezdése).
Az érintett jogszabályok
•	Az 1979. évi 11. tvr. (Bv. tvr.) 36. §-a,
•	6/1996. (VII. 12.) IM rendelet (a továbbiakban: IM rendelet), és a
•	16/ 1999. (XI. 10.) IM rendelet.
A vizsgálat lefolytatása 
Vizsgálatom során  megkerestem a Büntetés-végrehajtás országos parancsnokát, akit felülvizsgálatra  kértem. Az országos parancsnok elrendelte a panaszos fogvatartott meghallgatását és a Nagyfai Büntetés-végrehajtási Intézet helyszíni vizsgálatát, melyen munkatársam is részt vett.
Vizsgálatának megállapításairól a bv. országos parancsnoka írásban tájékoztatott. 
A vizsgálat megállapításai
Panaszost 1998. november 19-én helyezte előzetes letartóztatásba a Békéscsabai Városi Bíróság és 1999. november 11-én történt jogerős elítéléséig Gyulán, a Békés Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetben volt. Itt kezdte meg a különböző vagyon elleni bűncselekmények miatt kiszabott 6 évi börtön fokozatú szabadságvesztés büntetésének letöltését. 1999. december 6-án szállították át a lakóhelyéhez legközelebb levő nagyfai intézetbe.
A büntetés töltésének megkezdése óta két másik ügyben is indult büntető-eljárás a panaszossal szemben. Emiatt 2000-ben Siófokra három, Békéscsabára két alkalommal kellett szállítani. 2001-ben hat, 2002-ben kilenc alkalommal vett részt tárgyaláson, ugyancsak Békéscsabán. 
A fogvatartottak szállítási rendjének szabályai szerint a szállítást megelőző napon felkészítik a fogvatartottakat a szállításra, vagyis összeállítják a szükséges okmányokat és a fogvatartott felszerelési tárgyait.	Ezután kerül a fogvatartott a szállító zárkába. Ez a helyiség azonos méretű és felszereltségű a szokványos zárkáéval, ugyanis  a fogvatartott jogait itt is érvényesítheti. A visszaszállítás utáni elhelyezés azonos, azonban az eredeti zárkába történő visszahelyezésről a Befogadási és Foglalkoztatási Bizottság dönt, amely hetente kétszer ülésezik. A telefonálás itt  is lehetséges heti egy alkalommal 5 perc tartamban. A védővel  ellenőrzés nélkül levelezhet a fogvatartott. A védő pedig saját kezdeményezés alapján hivatali időben találkozhat védencével, ellenőrzés nélküli beszélőn.
A látogatók fogadása rendszerint az azonos nevelési csoportba tartozókkal együtt történik. Ez alól kivétel ha a fogvatartottat éppen elszállították. Ebben az esetben visszaérkezéskor másik csoporttal együtt szervezik részére a látogatást. Ilyenkor valóban előfordul kiértesítési nehézség, de a 10 napos határidőt az intézet dolgozói rugalmasan kezelik, mert lehetőség van telefonon történő kiértesítésre is. Ez a látogatási idő megváltozásának esetére vagy  a látogatás váratlan engedélyezésére vonatkozik. A fogvatartott nevelője ilyenkor a biztonsági osztálynak adja át a látogatási okmányokat.
Az elítélt fogvatartottak havonta egy alkalommal fogadják látogatóikat, egy órás tartamban. Panaszos 2002-ben, három hónap kivételével, minden lehetőséget kihasznált. 2003-ban január, február és március hónapban küldött engedélyt hozzátartozója részére, azonban – az intézet előtt ismeretlen családi okból – csak egyszer volt látogatója.
A hozzátartozókkal történő levelezés folyamatos, az előírásokat mind a fogvatartottak, mind a bv. személyzet ismeri. A Szeged-Nagyfai intézet sajátos helyzete miatt az Algyőn levő postahivatalba kell a küldeményeket kivinni, illetve az érkezett postát átvenni (helyi adottság, hogy ezt az intézet gazdasági osztályának postájával együtt intézik.).  Mindez csupán egy, legfeljebb két napot vesz igénybe. Egyébként a fogvatartottak ki- és bemenő postai küldeményeinek kezelése a bv. szervezet általános gyakorlatának megfelel. A nevelők a vizsgált intézetben is naponta veszik át és naponta továbbítják az ellenőrzésre nem szoruló küldeményeket a fogvatartottak részére. Hasonló a kifelé menő posta kezelése is. Panaszos fogvatartott a vizsgálat során történt meghallgatásakor nem tudott megjelölni olyan levélküldeményt, amit  bizonyíthatóan késedelmesen továbbítottak. Egy olyan esetről beszélt  – időpont megjelölése nélkül  – amikor átszállításon volt és egyik levelét kéthetes késéssel kapta meg, egy másik levéllel együtt. Az intézetben ezzel kapcsolatban azonban nem tett panaszt.
Ebben a bv. intézetben sem tudják biztosítani a fogvatartottak részére a személyenkénti három négyzetméter mozgásteret és hat köbméter légteret. A nagyfai intézet norma szerinti létszáma 471 fő, de folyamatos a túlterheltség. Átlagosan 700 fogvatartott van Nagyfán. Más börtönök korszerűsítése idején ide is kerülnek olyan fogvatartottak, akiknek egyébként más intézetben lenne a jogszabály szerinti elhelyezésük.
Panaszos huzamosabb ideje intézetben kezelt beteg. Amikor 1998-ban gyulai intézetbe került, panaszmentes volt. 1999-ben kezdődtek gerincfájdalmai. A gyulai kórházban elvégzett vizsgálat porckorong sérvet állapított meg, ezért idegsebészeti vizsgálatra került sor és annak megállapításaira figyelemmel – nem sürgősségi jelleggel – műtéti beavatkozást javasoltak. Még abban az évben a Bv. Központi Kórházában 70 %-os munkaképesség csökkenést állapítottak meg panaszosnál. 2000 februárjában az elítélt fájdalmai kiújulását észlelte, ezért beutalták az  Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézetbe. A neurológiai vizsgálat újra felvetette a műtéti beavatkozás szükségességét, de azt a panaszos nem fogadta el, csak ha büntetés-félbeszakítást engedélyeznek számára. Az előzőekben már ismertetettek szerint a  büntetés-félbeszakításhoz az országos parancsnok nem járult hozzá, az elítélt ezzel kapcsolatos panaszát pedig az IM közigazgatási államtitkára elutasította. Panaszos egészségi okra hivatkozással büntetés-félbeszakítási kérelmét 2000.  augusztusban megismételte, azonban októberben azt is elutasították. 
Panaszos röviddel büntetés-félbeszakítási kérelmének másodszori elutasítása után felkereste az intézet főorvosát, akivel  közölte, hogy nincsenek fájdalmai és könnyű munkavégzés lehetőségéről érdeklődött. A főorvos azonban az előzményekre figyelemmel nem javasolta a munkába-állítását. Ezt követően folyamatosak voltak egészségi panaszai. 2001 májusában meghűlés-, júniusban derékfájás-, októberben látásprobléma-, és novemberben torokfájás miatt kérte  az orvosi vizsgálatát. Minden esetben beleegyezett a javasolt gyógykezelésbe. 2002 áprilisában torokfájdalmával, májusban allergiás náthájával, szeptemberben alvászavar és a száján jelentkező herpesz miatt, végül novemberben szemgyulladása miatt volt orvosi vizsgálaton. Ekkor is elfogadta az intézeti orvos által javasolt gyógykezeléseket. Legutóbb 2003. januárban fejfájásra panaszkodott, a bőrén jelentkező kiütéseket mutatta és kiújuló derékfájdalmai miatt jelentkezett az orvosnál. Ez utóbbi összefüggött azzal a kérésével, hogy szeretne alsó ágyon feküdni. Minden esetben megtörtént a megfelelő orvosi vizsgálata és megkapta az indokolt gyógykezelést. 
Az intézetben a nem dohányzó és a dohányzó fogvatartottak elkülönített elhelyezése megoldott. A fogvatartott panaszának az a része, hogy egyes fogvatartottak a nem dohányzók zárkájában dohányoznak, nem igazolódott.  Azt a kérését valóban elutasították, amely arra irányult, hogy egyik barátjával helyezzék közös zárkába, mert az nem dohányzók elhelyezésére szolgál, de ez nem függ össze alkotmányos jogaival.
Panaszos – írásbeli beadványával szemben – a vizsgálat során nem tudott érdemleges hiányosságot említeni a sportolási lehetőségeket illetőn. Az intézetben nyáron a körlete előtti füves részen lehet futni és labdajátékot játszani, télen pedig asztaliteniszezni. A körleten több helyen van kondicionálásra alkalmas szer, amelyeken a fogvatartottak tolódzkodni, ill. húzódzkodni tudnak.
	Az étkezde tisztántartását folyamatosan ellenőrzik, eddig olyan kifogás nem merült fel, amely az étkezde akár csak részleges bezárását eredményezte volna. A nagyfai intézetben az AQULABOR KFT. Vizsgálólaboratóriuma végzi az ivóvíz minőségének ellenőrzését. A vizsgálat során megtekintett és csatolt jegyzőkönyvek szerint 2002 novemberében és decemberében, valamint 2003 februárjában nem merült fel kifogás a víz minőségével kapcsolatban.   
  Az információs igény és a művelődés kielégítését szolgálja 16 televízió készülék, amelyeket az igénylő zárkákban helyeztek el. Ez nem elégíti ki a szükségletet, ezért a fogvatartottak engedély alapján – megfelelő ellenőrzés után – saját készüléküket is használhatják. Panaszos ilyen engedélyt nem kért. 
Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a panaszban érintett alkotmányos jogok többségével összefüggésben nem állapítható meg visszásság, illetve azok gyanúja sem igazolódott.
Panaszos a vizsgált időszakban szabadságvesztés büntetését töltötte  a vizsgált bv. intézetben, ugyanakkor a vele szemben folyamatban levő ügyekben rendszeres volt az ügyészségi vagy rendőrségi kihallgatásokra való átszállítás. Ez okozta a más-más zárkában való elhelyezését. Az intézet, amely szállítását végezte, minden esetben a vonatkozó előírások szerint járt el, a fogvatartottat sérelem nem érte. A védővel való kapcsolattartása telefonon és ellenőrzés nélküli levelezéssel biztosított volt. A kapcsolattartás hozzátartozóival is zavartalan volt, mind a beszélők megtartásával, mind levelezés és telefonálás útján.
Az egészségügyi ellátás és ellenőrzés minden esetben a kéréseinek megfelelően történt. A büntetés-végrehajtási szervezetek általában a helyi polgári egészségügyi intézmények bevonásával és a saját központi egészségügyi ellátó intézeteiben szakszerűen végzik a fogvatartottak ellátását.
A nagyfai intézet valamennyi, a fogvatartottak elhelyezésére szolgáló helyiségét, különösen az egészségügyi részleget, a konyhát és a étkezési körülményeket, valamint a gyógyszerellátást a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága szakmai ellenőrzése alatt áll.. Ezt egészíti ki a helyi közegészségügyi ellenőrzés, például az ivóvíz minősége tekintetében. A dohányzó- és a nem dohányzó fogvatartottak elkülönítése huzamosabb ideje megoldott.
A sportolási és a szabadlevegőn tartózkodás biztosított.
Összességében is megállapítható, hogy a fogvatartottak minden jelzett sérelmére vagy kérésére a szakmai segítségnyújtás biztosított az intézetben. Panaszos ezekkel legtöbbször saját elhatározásából, általa sem indokolt  bizalmatlansága miatt nem kívánt élni.
Mindemellett a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alkotmány 70/D.§ (1) bekezdése) sérelmével jár, hogy a vizsgált intézetben huzamosabb ideje nem biztosítják a fogvatartottak zárkáiban az előírt személyenkénti három négyzetméter mozgásteret és a hat köbméter légteret.  
Az intézet korábbi és jelen helyszíni vizsgálata, valamint egyéni panaszok  kivizsgálása (Pl. az OBH 5488/1999., az OBH 2012/2000., az OBH 2200/2000. és az OBH 2742/200. számú ügy)  során észlelt hasonló hiányosságokra figyelemmel a következő ajánlást teszem az igazságügyi miniszternek.
Javasolom, hogy kezdeményezze a büntetés-végrehajtási intézetekre országosan jellemző, hosszú ideje fennálló visszás helyzet ütemezett felszámolását,  a már eddig tett intézkedések  mielőbbi végrehajtását, illetve a megkezdett intézkedések befejezésének felgyorsítását (pl. az intézet egyes épületrészeinek felújítása, a további felújítások ütemtervének elkészítése, meghatározva a munkálatok befejezési időpontját is stb.).  Legyen különös figyelemmel más olyan speciális rendeltetésű intézményekre, mint amilyen a most vizsgált nagyfai intézet is.

Budapest, 2003. július 18.

Takács Albert