OBH 1823/2003.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Nagy Tiborné 
Az eljárás megindulása
A panaszos a Váci Városi Bírósághoz fordult azzal, hogy tolókocsival közlekedik, és „mindenhol lépcső van” hiába fordul a hivatalokhoz. A bíróság a levelet az Országgyűlési Biztosok Hivatalához továbbította. A hivatal kérésére a panaszos a helyi háziorvosi rendelőre való bejutásra pontosította panaszát.  
Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében foglalt, a hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértése miatt vizsgálatot indítottam.
A község polgármesterétől kértem tájékoztatást az ügyben.  
Alkalmazott jogszabályok
•	1998. évi XXVI. törvény a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról 
•	1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
A megállapított tényállás
A panaszos mozgáskorlátozott, Márianosztra községben él. A polgármester tájékoztatása szerint: „… a panaszos által jelzett probléma, miszerint az orvosi rendelőbe kerekes székkel bejutni nem tud, sajnos fennáll. Az orvosi rendelőbe mozgássérültek által történő bejutást lehetővé tevő és megkönnyítő felhajtó, rámpa tervezését szeretnénk még ebben az évben elvégeztetni és 2004-ben kiviteleztetni pályázati forrás segítségével. Panaszos azon állítása, miszerint 3-4 órát kell várnia mire foglalkoznak vele, nem fedi a valóságot. Előfordul, hogy az orvos sürgős hívás miatt a rendelést időben elkezdeni nem tudja, de az asszisztens a várakozókkal, így a panaszossal is foglalkozik. Panaszos segítségére van több rászorulóval együtt az önkormányzat által biztosított szociális gondozó, aki a házkörüli munkákat, bevásárlást, gyógyszerkiváltást és az egyéb tennivalókat elvégzi.
Egészségügyi probléma esetén bejelentésre az orvos házhoz megy, amint erre számos alkalommal volt példa.”
A vizsgálat megállapításai
Az országgyűlési biztosok és helyetteseik számtalan vizsgálatban foglalkoztak a mozgáskorlátozottak helyzetével. Többek között azzal, hogy a környezet nem akadálymentes, a közszolgáltatások gyakran aránytalanul nehezen érhetők el számukra.
A közintézmények, köztük az orvosi rendelők akadálymentességét átfogóan, országosan vizsgálta (OBH 434/1998.) az előző ombudsman. A vizsgálatban megállapította: 
„…a mozgáskorlátozottak alkotmányos jogaival kapcsolatos visszásságok régóta léteznek és folyamatosan újak keletkeznek. A hátrányos megkülönböztetésre alkalmas helyzet felszámolása helyenként észlelhető, a pozitív példák ellenére azonban az egész folyamat lassú, és igen változó színvonalon valósul meg…
… a mozgássérültek számára az épített környezet jelenleg általában nem akadálymentes, ezért az Alkotmány 54 § (1) bekezdésében deklarált jogaikkal összefüggésben visszásság állapítható meg…
A mozgáskorlátozottaknak az emberi méltósághoz való alkotmányos jogaikkal összefüggő visszásságokhoz társul a hátrányos megkülönböztetés tilalmával kapcsolatos visszásság és fenyeget az egészséges környezethez, a szociális biztonsághoz, a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogaikkal összefüggő visszásság keletkezése…
… ugyanakkor nyilvánvaló, hogy a különböző természeti adottsággal, korú-minőségű középülettel rendelkező települések, különböző nagyságrendű kötelezettséggel terhelt tulajdonosok-fenntartók különböző szinten és ütemben lesznek képesek a követelményeknek eleget tenni…
… a mozgáskorlátozottak csoportján belül is fenyeget a hátrányos megkülönböztetés annak függvényében, hogy az általuk igénybeveendő középületek tulajdonosai mikor, milyen mértékben tudnak vagy akarnak a törvényben előírtaknak eleget tenni, feltéve, hogy azt nem 2005. január 1-jéig és nem teljes körűen teszik…”
Ezt a határnapot azért nevesítette a vizsgálati jelentés, mert az esélyegyenlőségről szóló törvény 19. § (6) bekezdése szerint: „A törvény kihirdetésekor már meglévő középületek akadálymentessé tételét fokozatosan, de legkésőbb 2005. január 1-jéig el kell végezni.”
A vizsgálat hét pontban ajánlásokat fogalmazott meg a Kormány több tagjának és a közigazgatási hivatalok vezetőinek. Az ajánlásokat valamennyien elfogadták.
Az idei év második felében utóvizsgálatot folytatok, amelyben tisztázni kívánom, hogy az ajánlások mennyiben teljesültek. Egyúttal azt is, hogy az 1999-es állapothoz képest az akadálymentes építmények száma hogyan változott. Az akkor több mint 80 % nem akadálymentes középületből hányban változott ez a helyzet, illetve 2005. január 1-jéig még hol várható.
A konkrét ügyben megállapítottam, hogy az orvosi rendelőről a polgármester által közöltek az országos, általános tapasztalatoknak megfelelnek.
Ezért a hátrányos megkülönböztetésről a 434/1998. számú jelentésben általánosan megállapítottakhoz képest további megkülönböztetést nem állapítottam meg.
Tekintve, hogy az akadály mentesítést 2004-re jelezte a polgármester, ajánlást erre nem teszek, de kérem, hogy a szándékot minden körülmények között valósítsák meg.
A panaszos számára a háziorvos-ellátás igénybevehetőségéről, a szociális gondozó segítségéről a polgármester által közölteket tudomásul veszem. Korábbi panaszának biztosi vizsgálatában is tisztázódott, hogy a panaszosnak a község tisztségviselői és a polgármesteri hivatal alkalmazottai egyaránt a rendelkezésére állnak számtalan hivatalos és nem hivatalos ügye elintézésében, pénzjuttatásokban és kedvezményekben részesítik stb. Ezért ajánlást erre nézve sem teszek, mert megállapítottam, hogy a panaszos esetében az önkormányzat kifejezetten az Alkotmány 70/A. § (3) bekezdés szellemében jár el. „A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.”
A polgármestert kérem, hogy ez a jövőben se változzék meg.
Vizsgálatomat lezárom, intézkedést a konkrét ügyben nem kezdeményezek. A panaszosnak a türelmét kérem, és bátorítom, hogy vegye igénybe a felajánlott segítséget addig is, amíg a jövő évtől önállóan is bejuthat a rendelőbe. 

Budapest, 2003. június 24.

Lenkovics Barnabás