OBH 1616/2003.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
									Előadó: dr. Sipos Beáta
Az eljárás megindulása:
	A panaszosok (anya és fia) rendszeres szociális segély ügyben fordultak a hivatalomhoz. A szülő azt sérelmezte, hogy a rendszeres szociális segélyét az önkormányzat megszüntette, a vele közös háztartásban élő fia pedig azt kifogásolta, hogy a segély iránti kérelmét elutasították. A hatóság a panaszosok számára kedvezőtlen döntéseit mindkét esetben azzal indokolta, hogy a család tulajdonát képezi egy, a településen található olyan házas ingatlan, amelyben nevezettek nem laknak, azaz a kérelmezők vagyonnal rendelkeznek.
	Figyelemmel arra, hogy az ügyben felmerült az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó tisztességes eljáráshoz való jog, valamint a szociális biztonsághoz fűződő jog sérelmének a gyanúja, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam.   
	Az eljárásom során megkerestem az érintett önkormányzat jegyzőjét, akitől tájékoztatást kértem a panaszok hátteréről és az ügyben megtett intézkedésekről. Egyidejűleg felkértem, hogy küldje meg számomra a segélyezéssel kapcsolatban keletkezett dokumentumok másolatát.
A megállapított tényállás:
	A szülő panasza kapcsán:
	A panaszos 2001 decemberéig munkanélküli járadékban részesült. Ezt követően megállapították részére az aktív korúak rendszeres szociális segélyét. Tekintettel arra, hogy a panaszos néhány hónap múltán munkaviszonyt létesített, a segély folyósítását az önkormányzat megszüntette. 2002 szeptemberében (a munkaviszonya megszűnése után) nevezett újra kérelemmel fordult a helyi önkormányzathoz rendszeres szociális segély megállapítása iránt. A kérelmében azt jelölte meg, hogy családi pótlékban és rendszeres gyermekvédelmi támogatásban részesül és közös háztartásban egyik (1991-ben született) fiával él. A kérelemhez csatolt vagyonnyilatkozatban azonban nem tüntette fel, hogy az állandó lakásként használt ingatlanán kívül másik ingatlantulajdonnal is rendelkezik.
A rendelkezésre álló adatok alapján, Létavértes Város Önkormányzata Képviselőtestületének Egészségügyi és Szociális Bizottsága (a továbbiakban: bizottság) 2002 szeptemberétől megállapította a panaszos részére a rendszeres szociális segélyt.
Mivel nevezett az együttműködési kötelezettség keretében előírt jelentkezési kötelezettségének majd három hét elteltével tett eleget, és mulasztását hitelt érdemlően nem igazolta, a bizottság a támogatást 2003 januárjában megszüntette, valamint kötelezte panaszost a jogalap nélkül felvett összeg visszafizetésére. A határozatban az szerepel, hogy a panaszos az eljárás során becsatolt egy fogyasztási kölcsönszerződést, amelyben fedezetként szerepel egy, a tulajdonában álló lakóház, udvar megnevezésű ingatlan, amely vagyonnak számít és ezért a támogatás továbbra nem folyósítható.
A döntés ellen a panaszos fellebbezést terjesztett elő, melyet a képviselő-testület megtárgyalt és az első fokon eljárt bizottság által megjelölt indokokra hivatkozással elutasított.

A fia ügyében:
	A panaszos 2002 decemberéig munkanélküli járadékban részesült. Rendszeres szociális segély iránti kérelmét ebben a hónapban nyújtotta be, melyben azt nyilatkozta, hogy édesanyjával él közös háztartásban. A fent említett bizottság a panaszos kérelmét 2003 januárjában elutasította. A határozat indoklási része szerint mivel az ügyfél a szüleivel él egy közös háztartásban és az édesanyja tulajdonát képezi egy másik ingatlan, amely vagyonnak számít, ezért a kérelmét a jogszabályi rendelkezésekre figyelemmel el kellett utasítani. 
A panaszos a döntés ellen határidőn belül fellebbezéssel élt. A képviselő-testület azt elbírálta és a bizottsági határozattal szinte egyező indoklással, azonban más jogszabályhelyet megjelölve, mellőzve a hivatkozott jogalap szükséges magyarázatát, a fellebbezést elutasította.
Az ügy jogszabályi háttere    
 
•	A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Sztv.)
Az Sztv.-t is módosító 2003. évi IV. törvény hatálybalépése előtti rendelkezések:
4. § b) vagyon: ha e törvény másként nem rendelkezik az az ingatlan, jármű, gépi meghajtású termelő- és munkaeszköz, készpénz, takarékbetét, értékpapír, továbbá vagyoni értékű jog, amelynek
ba) külön-külön számított forgalmi értéke, illetőleg összege az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének a húszszorosát, vagy
bb) együttes forgalmi értéke az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének az ötvenszeresét
meghaladja. A szociális rászorultságtól függő pénzbeli ellátások jogosultsági feltételeinek vizsgálatánál nem minősül vagyonnak az az ingatlan, amelyben az érintett személy lakik;
c) család: egy háztartásban életvitelszerűen együtt lakó közeli hozzátartozók;
d) közeli hozzátartozó, ha e törvény másként nem rendelkezik: a házastárs, az élettárs, az egyeneságbeli rokon, az örökbe fogadott, a mostoha- és a nevelt gyermek, az örökbe fogadó, a mostoha- és a nevelőszülő;
f) háztartás: az egy lakásban életvitelszerűen együttlakó személyek;
A 2003. évi IV. törvénnyel módosított fogalom meghatározások:
4. § b) vagyon: ha e törvény másként nem rendelkezik az az ingatlan, jármű, gépi meghajtású termelő- és munkaeszköz, továbbá vagyoni értékű jog, amelynek
ba) külön-külön számított forgalmi értéke, illetőleg összege az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének a húszszorosát, vagy
bb) együttes forgalmi értéke az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének az ötvenszeresét
meghaladja. A szociális rászorultságtól függő pénzbeli ellátások jogosultsági feltételeinek vizsgálatánál nem minősül vagyonnak az az ingatlan, amelyben az érintett személy lakik, továbbá a mozgáskorlátozottságra tekintettel fenntartott gépjármű;
c) család: egy lakásban, vagy személyes gondoskodást nyújtó bentlakásos szociális, gyermekvédelmi intézményben együtt élő, ott bejelentett lakóhellyel vagy tartózkodási hellyel rendelkező közeli hozzátartozók közössége; 
d) közeli hozzátartozó, ha e törvény másként nem rendelkezik: a házastárs, az élettárs, a 20 évesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkező, illetve a 25 évesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkező nappali tagozaton egyetemi, főiskolai tanulmányokat folytató, valamint korhatárra való tekintet nélkül a tartósan beteg, illetőleg a testi, érzékszervi, értelmi, beszéd vagy más fogyatékos vérszerinti, örökbefogadott, mostoha- és nevelt gyermek;
5. § A szociális ellátásra jogosultság, a jogosultat érintő jog és kötelezettség megállapítására, továbbá a hatósági ellenőrzésre (a továbbiakban: szociális igazgatási eljárás) az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, többször módosított 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) rendelkezéseit az e törvényben meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.
10. § (1) A szociális ellátásra való jogosultság elbírálásához a kérelmező kötelezhető arra, hogy családja vagyoni, jövedelmi viszonyairól nyilatkozzék, illetve azokat igazolja. A pénzbeli és természetbeni ellátásoknál - ha jogszabály másként nem rendelkezik - a nyilatkozat és az igazolás tartalmának, illetve benyújtásának részletes szabályait a települési önkormányzatok rendeletben szabályozzák. Ha e törvény másképp nem rendelkezik, a jövedelemszámításnál irányadó időszak a havonta rendszeresen mérhető jövedelmeknél a három hónapot, egyéb jövedelmeknél pedig az egy évet nem haladhatja meg.
(2) Ha az önkormányzat hivatalos tudomása vagy környezettanulmány lefolytatása alapján a kérelmező életkörülményeire tekintettel az (1) bekezdés szerinti jövedelemnyilatkozatban foglaltakat vitatja, felhívhatja a kérelmezőt az általa lakott lakás, illetve saját és a családja tulajdonában álló vagyon fenntartási költségeit igazoló dokumentumok benyújtására. Abban az esetben, ha a fenntartási költségek meghaladják a jövedelemnyilatkozatban szereplő jövedelem 50%-át, a jövedelem a fenntartási költségek figyelembevételével vélelmezhető.
25. § (1) A jogosult részére jövedelme kiegészítésére, pótlására pénzbeli szociális ellátás nyújtható.
(3) A települési önkormányzat szociális rászorultság esetén - a szociális alapellátás keretében - a jogosult számára időskorúak járadékát, rendszeres szociális segélyt, lakásfenntartási támogatást, ápolási díjat, átmeneti segélyt állapít meg e törvényben, valamint az önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek szerint (a továbbiakban együtt: szociális rászorultságtól függő pénzbeli ellátások).
32. § (1) A szociális rászorultságtól függő pénzbeli ellátások iránti kérelmet - ha e törvény másként nem rendelkezik - a kérelmező lakóhelye szerint illetékes települési önkormányzat polgármesteri hivatalánál vagy az önkormányzat rendeletében meghatározott önkormányzati szervnél kell előterjeszteni.
(2) A szociális rászorultságtól függő pénzbeli ellátásokról szóló határozatot a bíróság nem változtathatja meg.
(3) Ha e törvény másként nem rendelkezik, az önkormányzat rendeletben szabályozza az önkormányzati pénzbeli ellátások megállapításának, kifizetésének, folyósításának, valamint ellenőrzésének szabályait.
37/A. § (1) A települési önkormányzat rendszeres szociális segélyt állapít meg annak a személynek, aki
a) a 18. életévét betöltötte és aktív korú, továbbá
aa) munkaképességét legalább 67%-ban elvesztette, vagy
ab) vakok személyi járadékában részesül, illetőleg
ac) fogyatékossági támogatásban részesül,
b) aktív korú nem foglalkoztatott,
feltéve, hogy megélhetése más módon nem biztosított.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában akkor nem biztosított a megélhetése
a) az (1) bekezdés a) pontjában megjelölt személynek, ha havi jövedelme, valamint családjában az egy főre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át,
b) az (1) bekezdés b) pontjában megjelölt személynek, ha havi jövedelme nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 70%-át, valamint családjában az egy főre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át
és vagyona sem neki, sem családjának nincs.
(3) Az (1) bekezdés b) pontja alkalmazásában aktív korú nem foglalkoztatott személynek minősül az, aki
a) a munkanélküli-járadék, illetőleg a jövedelempótló támogatás folyósítási időtartamát kimerítette, és álláskeresést ösztönző juttatásban nem részesül, vagy
b) számára a munkanélküli járadék folyósítását keresőtevékenység folytatása miatt a folyósítási idő lejártát megelőzően szüntették meg, és a keresőtevékenységet követően az Flt. alapján munkanélküli járadékra nem szerez jogosultságot, vagy
c) a rendszeres szociális segély iránti kérelem benyújtását megelőző kettő évben a megyei, fővárosi munkaügyi központtal (a továbbiakban: munkaügyi központ), illetőleg annak kirendeltségével vagy a lakóhely szerint illetékes települési önkormányzattal a 37/D. § (2) bekezdése szerint legalább egy év időtartamig együttműködött
és keresőtevékenységet nem folytat, ide nem értve a települési önkormányzat által szervezett foglalkoztatást és az alkalmi munkavállalói könyvvel végzett munkát.
(4) A családi jövedelemszámításnál a rendszeres szociális segélyt igénylő részére a kérelem benyújtását megelőzően folyósított munkanélküliek jövedelempótló támogatás, illetőleg az Flt. alapján folyósított munkanélküli járadék összegét figyelmen kívül kell hagyni.
(5) A rendszeres szociális segély iránti kérelem a (3) bekezdés a) pontjában foglalt esetben a munkanélküliek jövedelempótló támogatása, illetőleg az Flt. alapján folyósított munkanélküli-járadék, vagy álláskeresést ösztönző juttatás időtartamának kimerítésétől, a (3) bekezdés b) pontjában foglalt esetben pedig a kereső tevékenység megszűnésétől számított tizenkettő hónapon belül nyújtható be. E határidő a gyermekgondozási segély igénybevétele esetében harminchat hónap.
37/B. § (1) Nem állapítható meg rendszeres szociális segély, illetőleg a megállapított ellátást meg kell szüntetni annak
a) a személynek, aki
aa) egyéb rendszeres pénzellátásban részesül [4. § (1) bek. i) pont], kivéve, ha annak összege nem éri el az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének a 37/A. § (1) bekezdésének a) pontjában megjelölt személy esetében a 80%-át, a 37/A. § (1) bekezdésének b) pontjában megjelölt személy esetében pedig a 70%-át,
ab) előzetes letartóztatásban van, elzárás büntetését, illetve szabadságvesztés büntetését tölti;
b) az aktív korú nem foglalkoztatott személynek, aki
ba) a rendszeres szociális segély iránti kérelem benyújtását közvetlenül megelőzően folyósított jövedelempótló támogatásának időtartama alatt az önkormányzattal, illetőleg a munkaügyi központtal nem működött együtt,
bb) a rendszeres szociális segély megállapítását megelőzően, valamint a segély folyósításának időtartama alatt nem működött együtt, ideértve azt az esetet is, ha az önkormányzat által szervezett foglalkoztatást a munkáltató rendkívüli felmondással szüntette meg,
bc) katonai szolgálatot teljesít,
bd) az Flt. szerint a munkanélküli járadék megállapításához szükséges munkaviszonnyal rendelkezik,
be) kereső tevékenységet folytat, ide nem értve a települési önkormányzat által szervezett foglalkoztatásban való részvételt és az alkalmi munkavállalói könyvvel történő munkavégzést,
bf) közoktatási, illetőleg felsőoktatási intézményben nappali oktatás munkarendje szerint tanulmányokat folytat, vagy az Flt. szerint képzési támogatásként keresetpótló juttatásban részesül.
(2) Az aktív korú nem foglalkoztatott személy részére megállapított rendszeres szociális segély a megszüntetéstől számított harminchat hónapon belül - ide nem értve az (1) bekezdés bb) pontja szerinti megszüntetési esetet - ismételten megállapítható, amennyiben a kérelmező munkanélküli járadékra való jogosultságot nem szerzett és a rendszeres szociális segélyre való jogosultság jövedelmi feltételei [37/A. § (2) bek. b) pont] egyébként fennállnak.
37/D. § (1) Az aktív korú nem foglalkoztatott személy a rendszeres szociális segély megállapításának, folyósításának feltételeként a települési önkormányzattal, és/vagy az általa kijelölt szervvel együttműködni köteles.
(2) Az (1) bekezdésben előírt együttműködés azt jelenti, hogy az aktív korú nem foglalkoztatott személy
a) a települési önkormányzatnál nyilvántartásba véteti magát, és
b) a segélyre való jogosultság feltételeinek felülvizsgálatában együttműködik, továbbá
c) a települési önkormányzat, illetőleg a munkaügyi központ kirendeltsége által felajánlott és számára megfelelő munkalehetőséget elfogadja, vagy
d) a szociális helyzetéhez és mentális állapotához igazodó, az önkormányzat rendeletében szabályozott programban részt vesz.
(3) A (2) bekezdés a) pontja szerinti nyilvántartás a 18. §-ban foglaltakon túl az aktív korú nem foglalkoztatott személy iskolai végzettségét és szakképzettségét tartalmazza.
(4) A települési önkormányzat az aktív korú nem foglalkoztatott, rendszeres szociális segélyben részesülő személy számára abban az esetben írhat elő a munkaügyi központ kirendeltségével történő - a (2) bekezdés c) pontja szerinti - együttműködési kötelezettséget, ha erről a települési önkormányzat és a munkaügyi központ megállapodott.
(5) Ha a települési önkormányzat a rendszeres szociális segélyben részesülő személyt a munkaügyi központ kirendeltségével történő együttműködésre kötelezi, erről a segélyt megállapító határozatban vagy a segély felülvizsgálata során rendelkeznie kell.
(6) A települési önkormányzat rendelete az aktív korú nem foglalkoztatott személy esetében a rendszeres szociális segély megállapításának, folyósításának feltételeként
a) a családsegítő szolgálattal, vagy
b) a kijelölt szociális intézménnyel, vagy
c) a munkaügyi központ kirendeltségével
való - (2) bekezdés d) pontja szerinti - együttműködési kötelezettséget írhat elő, amennyiben az önkormányzat rendelkezik az ehhez szükséges intézményi feltételekkel, illetőleg a c) pontban megjelölt esetben a települési önkormányzat és a munkaügyi központ erről megállapodást kötött. Az együttműködésre kijelölt családsegítő szolgálat, szociális intézmény vagy munkaügyi központ kirendeltsége és a segélyben részesülő személy írásban megállapodik az együttműködés tartalmáról.
(7) A (6) bekezdés szerinti együttműködési programnak a rendszeres szociális segélyben részesülő személy és családja önfenntartó képességének szinten tartására és fejlesztésére kell irányulnia. Együttműködési program különösen az egyéni képességeket fejlesztő vagy az életmódot formáló csoportos foglalkoztatáson, tanácsadáson való részvétel, a munkavégzésre történő felkészülési programokon való részvétel.
(8) A települési önkormányzat rendeletben szabályozza a 37/D. § (2) bekezdésének d) pontja szerinti együttműködés eljárási szabályait, továbbá az együttműködési programok típusait és az együttműködési kötelezettség megszegésének következményeit.
•	Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.)
26. § (1) A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.
43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
a) az eljáró közigazgatási szerv megnevezését, az ügyfél nevét és lakóhelyét (székhelyét), az ügy számát, tárgyának és ügyintézőjének megjelölését,
b) a rendelkező részben a közigazgatási szerv döntését, továbbá a fellebbezés és a bírósági felülvizsgálat lehetőségéről való tájékoztatást,
c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta,
d) a határozat hozatalának helyét és idejét, a határozat aláírójának nevét, hivatali beosztását és a közigazgatási szerv bélyegzőlenyomatát.
Az érintett alkotmányos jogok:
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.
A vizsgálat megállapításai:
	Jelentésem megállapításai az önkormányzat jegyzője és a panaszosok által rendelkezésemre bocsátott dokumentumokon alapulnak.
	A vizsgálatom az önkormányzati eljárásra és a meghozott határozatokra terjedt ki. Elsődlegesen azt vizsgáltam, hogy a határozatok indoklása megfelelt-e az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvényben előírt tartalmi kellékeknek, egyidejűleg vizsgáltam, hogy az önkormányzat tisztázta-e kellő alapossággal a tényállást, amelyre a döntéseit alapozta. Az első és másodfokú határozatokkal összefüggésben megállapítottam, hogy kizárólag az egyik első fokú határozat indoklási része tartalmazza a jogszabályi hivatkozások rövid lényegét. Ugyanakkor mindegyik határozatban hiányzik annak meghatározása, hogy mi minősül a jogszabály szerint olyan vagyonnak, amely a segélyre való jogosultságot kizárhatja. Az Sztv. 37/A. § (1) bekezdése b) pontja értelmében a települési önkormányzat rendszeres szociális segélyt állapít meg annak a személynek, aki aktív korú nem foglalkoztatott, feltéve, hogy megélhetése más módon nem biztosított. A (2) bekezdés b) pontja határozza meg, hogy mikor nem biztosított a megélhetése az előbb említett személynek: ha a havi jövedelme nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 70%-át, valamint a családjában az egy főre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80 %-át és vagyona sem neki, sem családjának nincs. 
	A fentiekre egyik döntés sem tért ki. Mulasztott tehát a bizottság és a képviselő-testület, amikor a panaszosok ügyeiben a határozataik indoklásában csak arra tértek ki, hogy a családban egyéb ingatlantulajdon is van. Ugyanakkor az eljárás során nem került tisztázásra az sem, hogy milyen értékű vagyonnal rendelkezik a szülő. Ennek vizsgálatára azért lett volna szükség, mivel az Sztv. csak meghatározott érték feletti ingatlant stb. tekint a vagyon körébe tartozónak. A jogszabály szerint „vagyon: ha e törvény másként nem rendelkezik az az ingatlan, jármű, gépi meghajtású termelő- és munkaeszköz, készpénz, takarékbetét, értékpapír, továbbá vagyoni értékű jog, amelynek
ba) külön-külön számított forgalmi értéke, illetőleg összege az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének a húszszorosát, vagy
bb) együttes forgalmi értéke az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének az ötvenszeresét meghaladja. A szociális rászorultságtól függő pénzbeli ellátások jogosultsági feltételeinek vizsgálatánál nem minősül vagyonnak az az ingatlan, amelyben az érintett személy lakik;” A 2003. február 15-től hatályos szabályok szerint pedig nem minősül vagyonnak a mozgáskorlátozottságra tekintettel fenntartott gépjármű sem. 
 	Az önkormányzat eljárása során tehát elmaradt annak tisztázása, hogy az ingatlan értéke meghaladja-e a jogszabály által előírt összeget (adott esetben a 21.800 Ft×20=436.000 Ft-ot). Ezt bizonyítja a külön kérésemre megküldött ingatlanbecslés keltezése is, amely a megkereséseimet követően készült el 2003 júliusában. 
	Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény szerint a közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. A tényállás tisztázása során az eljáró szerv kötelezettsége, hogy feltárja az ügy eldöntése szempontjából jelentős tényeket és körülményeket. Mindez feltétele a megalapozott határozat meghozatalának.
	Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV tv. 43. § c) pontja alapján az indokolásban meg kell jelölni a megállapított tényállást és az annak alapjául szolgáló bizonyítékokat, az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait, az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta. Ezzel kapcsolatban a kommentár kifejti azt is, hogy elutasító, vagy kötelezettséget megállapító határozat esetén különösen nagy jelentősége van annak, hogy a közigazgatási szerv határozatának elfogadását biztosíthassa, hiszen ezzel tud nyomatékot adni döntésének azzal, hogy meggyőző erővel fokozza az ügyfél önkéntes jogkövetését. Elutasító határozat esetén pedig elősegíti azt, hogy a kérelmező az elutasítás tényleges indokait megismerje és ezzel nem teszi sablonossá a döntések indokolását, hiszen a döntés érdemi és jogi indokolása még nagy tömegű ügy esetében sem válhat formális jellegűvé. Fontos követelmény, hogy az indoklási részből az állampolgár számára is ki kell tűnnie annak, hogy miért, milyen indok ill. jogszabályi rendelkezések alapján nem teljesíthető a kérelme.
	A szülő panasza kapcsán tehát a fentieket is figyelembe véve kellett volna eljárnia az önkormányzatnak.
	Megállapítom, hogy az önkormányzat azzal, hogy a határozatai meghozatala előtt nem derítette fel kellően a tényállást és nem tisztázta azt a kérdést, hogy a szülőnek milyen értékű ingatlan van a tulajdonában, továbbá, hogy határozatainak indokolási részei nem tartalmazták a vonatkozó hatályos jogszabályi rendelkezések szükséges mértékben adandó rövid tartalmát ill. a határozatokat nem úgy indokolták meg, hogy az alkalmas legyen a segélyezés megszüntetése, valamint a kérelem elutasítása tényleges indokainak megismerésére, megsértette az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezéseit és ezzel -figyelemmel a panaszosok törvényes érdekeire is- a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben visszásságot okozott. 

A fiú panasza kapcsán a fentiek az alábbiakkal együtt irányadóak:
	A panaszos az aktív korúak rendszeres szociális segélye megállapítása iránti kérelmét 2002 decemberében nyújtotta be, megjelölve azt, hogy édesanyjával él közös háztartásban. Tekintettel arra, hogy az önkormányzatnak ekkorra már hivatalos tudomása volt arról, hogy a szülő ingatlantulajdonnal rendelkezik, a bizottság 2003. január 31-én kelt határozatában elutasította a panaszos kérelmét, hivatkozva arra, hogy a szóban forgó ingatlan vagyonnak számít. Ezen határozat indokolási részében került felhívásra az akkor hatályos jogszabályi rész (Sztv. 37/A. § 2) bekezdés b) pont), amely a segélyre való jogosultság feltételeit határozza meg. Ugyanakkor az elbírálásnál figyelembe vett vagyon meghatározása itt is elmaradt. 
	A panaszos a fellebbezésében vitatta a számára sérelmes döntést. A rendelkezésemre álló adatok alapján a fellebbezés február 13-án érkezett a polgármesteri hivatalhoz, a képviselő testület március 24-i ülésén döntött annak elutasításáról. A testületi határozat pedig április 2-án kelt. A másodfokú döntés ugyanazon indokra (a szülői vagyonra) hivatkozik, mint az első fokú döntés és szintén hiányzik belőle annak meghatározása, hogy mi minősül a törvény szerint vagyonnak, s rövid indoklása annak, hogy a kérelem az irányadó jogszabályok alapján miért nem teljesíthető. Megállapítom továbbá, hogy a hivatkozott törvényi részt is helytelenül tüntették fel a döntésben.
Az önkormányzat ebben az esetben is visszásságot okozott az általam vizsgált alkotmányos joggal összefüggésben.
	Az ügyben további problémát jelent az, hogy a Sztv.-t az első fokú döntést követően a szociális tárgyú törvények módosításáról szóló 2003. évi IV. törvény módosította. A vagyon fogalma annyiban került megváltoztatásra, hogy azon az ingatlanon felül, ahol az érintett személy lakik, nem minősül vagyonnak a mozgáskorlátozottságra tekintettel fenntartott gépjármű sem. 
	A család és az ennek alapjául szolgáló közeli hozzátartozók fogalma is változott. A módosítást megelőzően családként az egy háztartásban életvitelszerűen együttlakó közeli hozzátartozók voltak meghatározva. Közeli hozzátartozónak -amennyiben az Sztv. másként nem rendelkezett- a házastárs, az élettárs, az egyeneságbeli rokon, az örökbe fogadott, a mostoha- és a nevelt gyermek, az örökbe fogadó, a mostoha- és a nevelőszülő minősült.  
	A módosítást követően az Sztv. alkalmazásában a család fogalma leszűkült: az egy lakásban, vagy személyes gondoskodást nyújtó bentlakásos szociális, gyermekvédelmi intézményben együtt élő, ott bejelentett lakóhellyel vagy tartózkodási hellyel rendelkező közeli hozzátartozók közösségeként meghatározva. A hatályos törvény szerint, közeli hozzátartozónak - ha az Sztv. másként nem rendelkezik - a házastárs, az élettárs, a 20 évesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkező, illetve a 25 évesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkező nappali tagozaton egyetemi, főiskolai tanulmányokat folytató, valamint korhatárra való tekintet nélkül a tartósan beteg, illetőleg a testi, érzékszervi, értelmi, beszéd vagy más fogyatékos vérszerinti, örökbefogadott, mostoha- és nevelt gyermek minősül. 
	A szülő, mint egyeneságbeli rokon tehát kikerült a közeli hozzátartozói körből. Tekintettel erre, a segélyt igénylő gyermeknél a szülő jövedelmét vagy vagyonát nem lehet számításba venni. A törvénymódosításhoz fűzött indokolás szerint a pénzbeli ellátások esetében az eddigi család-fogalom alkalmazása azt eredményezte, hogy az egy főre jutó jövedelem kiszámításánál az aktív korú jövedelemmel nem rendelkező személy jogosultságának megállapításához, amennyiben együtt élt szülőjével (akik általában már idős, nyugdíjas emberek) a szülő jövedelmét is figyelembe kellett venni. Ennek következtében számos esetben az ellátás iránti igényt el kellett utasítani annak ellenére, hogy a szülő a nagykorú, munkaképes gyermek eltartására nem köteles. A család fogalmának a módosított törvény szerinti meghatározása a rászorultak számára a szociális ellátáshoz való hozzájutás biztonságát növeli. 
	Az említett módosítások 2003. február 15-étől léptek hatályba, ezért a képviselő-testületnek a még folyamatban lévő másodfokú eljárásában a vonatkozó törvénymódosításokra figyelemmel kellett volna a döntését meghoznia.
 	A fentiek alapján megállapítom, hogy a rendszeres szociális segélyt igénylő panaszos édesanyjával él egy lakásban, de a szülő a kérelem elbírálása során nem minősül közeli hozzátartozónak. Ebből következik, hogy az egy főre eső jövedelemszámításnál, valamint a vagyon tekintetében az édesanya jövedelmét és vagyonát nem lehet figyelembe venni. Mivel a képviselő-testület nem tartotta be az Sztv. ezen előírásait, és a szülő vagyonára hivatkozva elutasította a panaszos kérelmét, a jogállamiság alkotmányos elvének sérelmén túl alkotmányos visszásságot okozott az Alkotmány 70/E. § vonatkozásában is.
	A vizsgálatom során észleltem, hogy az Sztv. ismertetett módosításait nem vezették át gyermeknevelési támogatás megállapításának szabályairól, valamint a szociális ellátások igényléséhez felhasználható bizonyítékokról szóló 32/1993. (II.17.) Korm. rendeletben, így a segélyt igénylők által kötelezően kitöltendő jövedelemnyilatkozat és vagyonnyilatkozatokhoz fűzött kitöltési utasítások a korábbi Sztv. fogalom meghatározásait tartalmazzák.
Kezdeményezések:
	A megállapított visszásságok megszüntetése érdekében, a szülő panasza kapcsán, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) alapján a szükséges intézkedések megtétele érdekében felkérem Létavértes Város Önkormányzatának polgármesterét és jegyzőjét, hogy gondoskodjanak arról, hogy a szociális juttatásokról szóló határozatok indokolási része a jövőben a szükséges mértékben tartalmazza a jogszabályi hivatkozások tartalmi, s a döntés megalapozottságát alátámasztó kifejtését is.
Felkérem továbbá a jegyzőt, hogy intézkedjen az iránt is, hogy a polgármesteri hivatal munkatársai maradéktalanul tartsák be az államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvényben rögzített eljárásjogi szabályokat.
	A második, azaz a szülő nagykorú gyermekét érintő panasszal összefüggésben felkérem a képviselő-testületet arra, hogy a törvénysértő határozatát vonja vissza és a fellebbezés alapján, az Sztv. előírásainak megfelelően -különös figyelemmel a család és a közeli hozzátartozó fogalmának helyes értelmezésére- hozza meg döntését. 
	Az Obtv. 21. § (2) bekezdése alapján felkérem az önkormányzat képviseletében eljáró polgármestert, valamint a jegyzőt, hogy a kezdeményezésben foglaltakkal kapcsolatos álláspontjukról és a megtett intézkedéseikről 30 napon belül, illetve a következő testületi ülést követően értesíteni szíveskedjenek.
	Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a Hajdú-Bihar Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét arra, hogy törvényességi ellenőrzési jogkörében eljárva vizsgálja meg, hogy az érintett önkormányzat a 2003. évi IV. törvény 82. § (17) bekezdésében meghatározott határidőre eleget tett-e a szociális pénzellátásokra vonatkozó helyi rendeleteinek felülvizsgálatára előírt kötelezettségének. Kérem továbbá a hivatalvezető urat, hogy vizsgálati tapasztalatairól és esetleges intézkedéseiről 30 napon belül szíveskedjék értesíteni.
	Az Obtv. 25. §-a alapján felkérem az egészségügyi, szociális és családügyi minisztert, hogy kezdeményezze a gyermeknevelési támogatás megállapításának szabályairól, valamint a szociális ellátások igényléséhez felhasználható bizonyítékokról szóló 32/1993. (II.17.) Kormányrendelet és az Sztv. összhangjának megteremtését. 
Budapest, 2003. október 21.
Lenkovics Barnabás