OBH 1478/2003., OBH 3555/2003., OBH 3556/2003.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Szántó Eszter
Az eljárás megindulása
2002. évben két állampolgári panaszbeadvány alapján indítottam együttes vizsgálatot Szeged Megyei Jogú Város hulladékszállítási rendelete, valamint a város hulladékszállítási rendjének vizsgálatára. Ennek során tájékoztatást kértem a város jegyzőjétől, aki válaszában arról értesített, hogy Szeged Megyei Jogú Város Közgyűlésének az egyes helyi közszolgáltatásokról szóló 53/1997. (XII. 23.) Kgy. rendeletét (a továbbiakban: rendelet) az Alkotmánybíróság vizsgálja. Erre tekintettel eljárásomat felfüggesztettem. Az Alkotmánybíróság 52/2002. (XI. 18.) számú határozatában megállapította, hogy a rendelet 4. §-ának 17. pontja, valamint a 14. § (2) bekezdése alkotmányellenesek, ezért megsemmisítette azokat.
2003. év elején újabb, a szegedi hulladékszállítás rendjét sérelmező panasz érkezett az Országgyűlési Biztosok Hivatalához. Ezt követően folytattam felfüggesztett eljárásomat, a 2003-ban érkezett beadványban foglalt sérelmeket is ennek az eljárásnak a keretében vizsgáltam meg.
Mindhárom panaszos sérelmezte, hogy a rendeletben megállapított hulladékszállítási díj nem áll arányban az elszállított hulladék mennyiségével, két panaszos sérelmesnek tartotta azt is, hogy az önkormányzat panaszbeadványaikra nem válaszolt. Egy beadványban pedig azt sérelmezték, hogy a közszolgáltató az addig igénybe vett 110 literes hulladékgyűjtő edényeket önkényesen 240 literes edényekre cserélte le.
A 2003-ban lefolytatott eljárásom során ismételten megkerestem és tájékoztatást kértem Szeged Megyei Jogú Város jegyzőjétől, valamint a településen a közszolgáltatást ellátó Szegedi Környezetgazdálkodási Közhasznú Társaság (a továbbiakban: közszolgáltató) ügyvezető igazgatójától.
A megállapított tényállás
A jegyző megküldte a rendelet hatályos szövegét, valamint tájékoztatott arról, hogy az egyik panaszos a polgármesteri hivatalhoz megküldött beadványát követően személyesen is felkereste az ügyintézőt, aki szóban tájékoztatta a rendelet szabályairól, a díj megállapításáról és mértékéről. A panaszos a tájékoztatást, bár annak megállapításaival nem értett egyet, tudomásul vette. Az ügyintéző mind a tájékoztatás tényét, mind a panaszos álláspontját az előadói ívre feljegyezte. A szóbeli tájékoztatásra tekintettel, az ügyintéző nem tartotta szükségesnek a panaszost írásban is értesíteni a szóban elhangzottakról.
A másik panaszos 2003. február 3-án kelt beadványában foglaltakra a szegedi Polgármesteri Hivatal Városüzemeltetési Irodájának vezetője 2003. február 5-én kelt és február 10-én postázott levelében válaszolt.
A közszolgáltató ügyvezető igazgatója válaszlevelében tájékoztatott a hulladékgyűjtő edények cseréje lebonyolításáról. Ebben kitért arra, hogy a szolgáltatásfejlesztési program keretében került sor a városi hulladéktároló edények, konténerek cseréjére. 1997-től kezdődött meg az Európai Uniós szabványoknak megfelelő, gördíthető gyűjtőtartályok bevezetése a városban, mely során először jelentős számú 240 literes gyűjtőtartály került kihelyezésre. Az ügyvezető véleménye szerint a „társasházak esetében teljesen ésszerűtlen és gazdaságtalan a 110 l-es hulladékgyűjtő tartályok alkalmazása, nem beszélve a nagyszámú nehezen mozgatható edényzet újra és újra visszatérő elhelyezési problémáiról. A 240 l-es gyűjtőtartály tényleges tároló kapacitása közel másfélszerese a 110 l-esének, helyigénye viszont a jobb térkihasználás miatt alig több. (…) A program folytatása során a lakótelepi, a csatolt települési (Algyő, Kiskundorozsma) társasházak 110 l-es tartályainak cseréjére került sor, hasonló módon.” A szolgáltató minden esetben tájékoztatta az ügyfeleket a hulladéktároló edények cseréjéről, mely ingyenesen történt, többletterhet a lakosság számára nem okozott. A csere során az ingatlan várható hulladékmennyiségét és a gyűjtés gyakoriságát figyelembe véve, a tulajdonosokkal való egyeztetést követően került sor a szükséges számú edény kihelyezésére. „A csere lebonyolítása nem önkényes és egyoldalú intézkedés volt”, hanem a társasházak közös képviselőivel megkötött szerződés szerint történt. A szerződés tartalmazza a díjfizetés mértékét, mely emelésére csak abban az esetben került sor, „ha azt mindkét fél indokoltnak látta és elfogadta”. Általában az edényzetek cseréje díjemelkedést nem, hanem inkább a korábban megállapított díj csökkentését vonta maga után.
A társasházak díjfizetése a rendelet alapján, az abban foglalt kedvezmények figyelembevételével történik.
Az ügy jogszabályi háttere
•	1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről
201. § (1) A szerződéssel kikötött szolgáltatásért - ha a szerződésből vagy a körülményekből kifejezetten más nem következik - ellenszolgáltatás jár.
(2) Ha a szolgáltatás és ellenszolgáltatás között anélkül, hogy az egyik felet az ajándékozás szándéka vezetné, a szerződés megkötésének időpontjában feltűnően nagy az értékkülönbség, a sérelmet szenvedő fél a szerződést megtámadhatja.
•	2000. évi XLIII. törvény a hulladékgazdálkodásról
2. § (1) A törvény hatálya kiterjed
a) minden hulladékra;
b) a hulladékgazdálkodási tevékenységekre és létesítményekre.
3. § E törvény alkalmazásában
c) települési hulladék: a háztartásokból származó szilárd vagy folyékony hulladék, illetőleg a háztartási hulladékhoz hasonló jellegű és összetételű, azzal együtt kezelhető más hulladék;
h) hulladékgazdálkodás: a hulladékkal összefüggő tevékenységek rendszere, beleértve a hulladék keletkezésének megelőzését, mennyiségének és veszélyességének csökkentését, kezelését, ezek tervezését és ellenőrzését, a kezelő berendezések és létesítmények üzemeltetését, bezárását, utógondozását, a működés felhagyását követő vizsgálatokat, valamint az ezekhez kapcsolódó szaktanácsadást és oktatást;
j) hasznosítás: a hulladéknak vagy valamely összetevőjének a termelésben vagy a szolgáltatásban - a 4. számú mellékletben felsorolt eljárások valamelyikének alkalmazásával - történő felhasználása;
k) ártalmatlanítás: a hulladék okozta környezetterhelés csökkentése, környezetet veszélyeztető, szennyező, károsító hatásának megszüntetése, kizárása - a környezet elemeitől történő elszigeteléssel vagy anyagi minőségének megváltoztatásával -, a 3. számú mellékletben felsorolt eljárások valamelyikének alkalmazásával;
l) kezelés: a hulladék veszélyeztető hatásainak csökkentésére, a környezetszennyezés megelőzésére és kizárására, a termelésbe vagy a fogyasztásba történő visszavezetésére irányuló tevékenység, valamint a kezelést megvalósító eljárás alkalmazása, beleértve a kezelőlétesítmények utógondozását is;
m) gyűjtés: a hulladék rendezett összeszedése, válogatása a további kezelésre történő elszállítás érdekében;
n) begyűjtés: a hulladéknak a hulladék birtokosaitól történő átvétele a hulladék birtokosa vagy a begyűjtő telephelyén, továbbá a begyűjtőhelyen (gyűjtőpontokon, hulladékgyűjtő udvaron, tároló-, kezelőtelepen) és a további kezelés érdekében történő összegyűjtés, válogatás a begyűjtő telephelyén;
20. § (1) Az ingatlan tulajdonosa, birtokosa vagy használója (a továbbiakban együtt: ingatlantulajdonos) köteles az ingatlanán keletkező, az ideiglenes tárolásra szolgáló (közműpótló) létesítmények, berendezések ürítéséből származó, illetve közüzemi csatornahálózatba vagy más módon befogadóba vagy szennyvíztisztítóba nem vezetett települési folyékony hulladékot, valamint a települési szilárd hulladékot a külön jogszabályban előírtak szerint gyűjteni, továbbá az annak begyűjtésére feljogosított hulladékkezelőnek átadni.
21. § (1) A települési önkormányzat kötelezően ellátandó közszolgáltatásként az ingatlantulajdonosoknál keletkező települési hulladék kezelésére hulladékkezelési közszolgáltatást (a továbbiakban: közszolgáltatás) szervez, és tart fenn.
23. § A települési önkormányzat képviselő-testülete önkormányzati rendeletben állapítja meg:
a) a helyi közszolgáltatás tartalmát, a közszolgáltatással ellátott terület határait;
b) közszolgáltató megnevezését, illetőleg annak a működési területnek a határait, amelyen belül a közszolgáltató a közszolgáltatást rendszeresen köteles ellátni;
c) a közszolgáltatás ellátásának rendjét és módját, a közszolgáltató és az ingatlantulajdonos ezzel összefüggő jogait és kötelezettségeit - beleértve az egyes ingatlanfajtákra vonatkozó speciális szabályokat -, a szolgáltatásra vonatkozó szerződés egyes tartalmi elemeit;
d) a közszolgáltatás keretében kötött szerződés létrejöttének módját, valamint a közszolgáltatás igénybevételének - jogszabályban nem rendezett - módját és feltételeit;
e) a közszolgáltatással összefüggő - jogszabályban nem rendezett - települési önkormányzati feladat- és hatáskört;
f) az elvégzett szolgáltatás alapján az ingatlantulajdonost terhelő díjfizetési kötelezettséget, az alkalmazható díj legmagasabb mértékét, megfizetésének rendjét, az esetleges kedvezmények eseteit vagy a szolgáltatás ingyenességét.
25. § (1) A közszolgáltatás díját az elvégzett közszolgáltatással arányosan,
a) a közszolgáltatás jellegét,
b) a kezelt hulladék mennyiségét és minőségét,
c) a közszolgáltatást működtető szolgáltató hatékony működéséhez szükséges folyamatos ráfordításaihoz és a működés fejleszthető fenntartásához szükséges költségeket - beleértve a szolgáltatás megkezdését megelőzően felmerülő, a szolgáltatás ellátásához szükséges beruházások költségeit -, külön-külön meghatározva a szállítás és begyűjtés, illetve az ártalmatlanítás költségeit; utóbbi esetben a díjat, a kezelő létesítmény bezárását és lerakó esetén a bezárást követő utógondozás és harminc évig történő monitorozás költségeit
külön jogszabályban meghatározott módon figyelembe véve kell meghatározni.
(2) Az üdülőingatlan tulajdonosok esetében a közszolgáltatás díját, az (1) bekezdésben foglaltak figyelembevételével, tekintettel a település jellegére, az állandó lakóingatlan tulajdonosára meghatározott díjjal arányosan kell megállapítani.
26. § (1) A hulladékkezelési közszolgáltatás igénybevételéért az ingatlantulajdonost terhelő díjhátralék adók módjára behajtható köztartozás.
(2) A díjhátralék keletkezését követő 30 napon belül a közszolgáltató felhívja az ingatlantulajdonos figyelmét a díjfizetési kötelezettségének elmulasztására és felszólítja annak teljesítésére.
(3) A felszólítás eredménytelensége esetén a díjhátralék keletkezését követő 90. napot követően a közszolgáltató - a felszólítás megtörténtének igazolása mellett - a díjhátralékot a települési önkormányzattól igényelheti.
(4) A szabályosan benyújtott igénylés alapján a települési önkormányzat jegyzője a külön jogszabályban meghatározottak szerint haladéktalanul intézkedik a díjhátralék és a felmerült költségek behajtása érdekében. A behajtott díjhátralékot a települési önkormányzat nyolc napon belül átutalja a közszolgáltatónak. Ha a köztartozás behajthatatlan, a települési önkormányzat - a feladathoz kötött állami támogatás terhére - a behajthatatlanság tényének megállapítását követő nyolc napon belül megtéríti a díjhátralékot a közszolgáltató részére.
•	242/2000. (XII. 23.) Kormányrendelet a települési hulladékkezelési közszolgáltatási díj megállapításának részletes szakmai szabályairól
2. § (1) A rendelet előírásait a települési hulladék kezelésére, a települési önkormányzat (a továbbiakban: önkormányzat) által, a jogszabályoknak megfelelően szervezett közszolgáltatás díjának meghatározásakor kell alkalmazni.
(2) Az önkormányzat képviselő-testülete rendeletében külön-külön határozza meg az általa szervezett, a települési szilárd, illetve folyékony hulladék (a továbbiakban együtt: települési hulladék) kezelésére irányuló közszolgáltatás díját.
(3) A települési hulladék kezelésére irányuló közszolgáltatás díjmegállapításának ki kell terjednie a közszolgáltatás teljesítésének gyakoriságára és módjára, a teljesítés helyének, a díjfizetési feltételeknek és módoknak a megállapítására.
4. § (1) A települési hulladék kezelésére irányuló közszolgáltatás díját az önkormányzat képviselő-testülete a rendeletében meghatározott közszolgáltatással arányosan állapítja meg.
5. § A települési hulladék kezeléséért közszolgáltatási díjat kell fizetnie annak, aki a jogszabályok rendelkezései szerint a települési hulladék gyűjtésére és a közszolgáltatónak való átadására kötelezett.
6. § (1) A közszolgáltatás díját úgy kell meghatározni, hogy
a) a tartós működéshez szükséges nyereség fedezetének, illetve az indokolt költségek és ráfordítások megtérülésének biztosítására alkalmas legyen és
b) ösztönözzön a közszolgáltatás biztonságos és legkisebb költségű ellátására, a közszolgáltató kapacitásának hatékony kihasználására, valamint a hulladékkeletkezés csökkentésére és a hatékony hulladékgazdálkodásra.
7. § (1) A közszolgáltatási díj megállapítása - a díj kiszámítására vonatkozó előírások alapján - általános forgalmi adó nélkül számított egységnyi díjtételek meghatározásával történik. Az egységnyi díjtételt a 6. § (1) és (2) bekezdésében meghatározott indokolt költségek, ráfordítások és a 6. § (3) bekezdése szerinti nyereség összege és a várható szolgáltatási mennyiség hányadosaként kell megállapítani.
(2) Az egységnyi díjtételek a következők:
a) a települési szilárd hulladékkal kapcsolatos közszolgáltatás esetén a gyűjtőedényzet egyszeri ürítési díja, illetve az elszállításra átvett hulladék tömeg vagy térfogat szerint meghatározott díja;
(4) A fizetendő közszolgáltatási díj az egységnyi díjtétel és a szolgáltatás mennyiségének, illetve gyakoriságának a szorzata.
8. § (1) A 7. § (2) bekezdés a) pontja szerinti egységnyi díjtétel megállapításakor figyelemmel kell lenni arra, hogy a gyűjtőedényzet az ingatlantulajdonos vagy a közszolgáltató tulajdona-e. Ha a gyűjtőedényt külön bérlettel a közszolgáltató biztosítja, annak költsége a díjtétel megállapításánál nem vehető figyelembe.
(5) Nem tagadhatja meg a közszolgáltatási díj megfizetését az, aki a települési hulladékkal kapcsolatos kötelezettségeit nem teljesíti, feltéve, hogy a közszolgáltató számára a közszolgáltatást felajánlja, illetve a közszolgáltatás teljesítésére vonatkozó rendelkezésre állását igazolja.
Az érintett alkotmányos jogok
•	1949. évi XX. törvény A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
44/A. § (2) A helyi képviselőtestület a feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal.
77. § (2) Az Alkotmány és az alkotmányos jogszabályok mindenkire egyaránt kötelezőek.
A vizsgálat megállapításai 
Az eljárásom során egyrészt megvizsgáltam a rendelet hulladékszállítással kapcsolatos rendelkezéseit (1.), másrészt az önkormányzat eljárását a panaszbeadványok kivizsgálásával összefüggésben, (2.), valamint a közszolgáltató eljárását a hulladékgyűjtő edények cseréjével kapcsolatban (3.).
1. A rendelet hulladékszállítást szabályozó rendelkezései vizsgálatát megelőzően rögzíteni kívánom, hogy azokat a korábbi országgyűlési biztos az OBH 1019/2000, 949/2000, 5728/1999, 5224/1999 számú panaszbeadványok kapcsán már vizsgálta. A vizsgálatot lezáró jelentésében több ajánlást megfogalmazott, mely eredményeképpen a város közgyűlése 32/2001. (X. 12.) számú rendeletével módosította az alaprendeletet. A 2/2002. (I. 23.) Kgy. rendelet azonban visszaállította a rendelet eredeti szövegét.
A rendelet szabályozását áttekintve megállapítottam, hogy annak preambuluma jelenleg is az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről szóló 1995. évi XLII. törvény (a továbbiakban: Kötv.) felhatalmazására hivatkozik. A rendelet II. fejezete, mely a fogalmi meghatározásokat tartalmazza (4. §), szintén a Kötv. fogalomrendszerét használja. A Kötv. szabályai azonban 2001. január 1-től (azaz majd három éve) nem vonatkoznak a települési hulladék összegyűjtésére és elszállítására, mivel ekkor lépett hatályba a hulladékgazdálkodásról szóló 2000. évi XLIII. törvény (a továbbiakban: Hgt.), amely külön szabályozza a hulladékgazdálkodás rendjét, ezzel kapcsolatban új fogalmakat, illetve a már korábban használt fogalmak pontosabb megnevezését vezette be.
Megállapítom, hogy a már nem hatályos magasabb szintű jogszabályra való hivatkozás, annak fogalmi rendszerének használata az Alkotmányban deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelményével, valamint azzal az alkotmányos elvvel, hogy az „Alkotmány és az alkotmányos jogszabályok mindenkire egyaránt kötelezőek” (Alkotmány 77. § (2) bekezdés) összefüggésben visszásságot okoz. 
Az Alkotmánybíróság 52/2002. (XI. 18.) AB határozatában, annak közzététele napjával megsemmisítette a rendelet 4. §-ának 17. pontját, valamint a 14. § (2) bekezdését. A hivatalom számára megküldött, hatályban lévő rendelet azonban egy évvel a határozat meghozatalát követően is tartalmazza és alkalmazza a megsemmisített rendelkezéseket. Az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 27. §-ának (2) bekezdése szerint az „Alkotmánybíróság határozata mindenkire nézve kötelező”. Azáltal, hogy Szeged Megyei Jogú Város közgyűlése az Alkotmánybíróság kötelező határozatát figyelmen kívül hagyta és hagyja, visszásságot okoz az Alkotmányban deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelményével, valamint az Alkotmány 77. §-ának (2) bekezdésében foglaltakkal - „az Alkotmány és az alkotmányos jogszabályok mindenkire egyaránt kötelezőek” - összefüggésben.
A rendelet 2. számú melléklete tartalmazza a hulladékgazdálkodás területén alkalmazható legmagasabb díjak rendjét 2003. évre. Eszerint a települési szilárd hulladék szállítási díja két összetevőből áll. Egyrészt az ingatlantulajdonosok kötelesek lakásonként havonta meghatározott összeget, úgynevezett alapdíjat megfizetni (a háztartási hulladék esetén ez 499 Ft, ha a hulladékgyűjtő edény az ingatlan tulajdonosa tulajdonában van, és 696 Ft, amennyiben a szolgáltató tulajdonában van az edényzet). Másrészt az ingatlantulajdonosok a gyűjtőedények űrtartalmának megfelelően ürítésenként eltérő összegű kezelési díjat kötelesek megfizetni. A Hgt. kimondja, hogy „a közszolgáltatás díját az elvégzett közszolgáltatással arányosan, a közszolgáltatás jellegét, a kezelt hulladék mennyiségét és minőségét, a közszolgáltatást működtető szolgáltató hatékony működéséhez szükséges folyamatos ráfordításaihoz és a működés fejleszthető fenntartásához szükséges költségeket” alapul véve kell megállapítani (25. §). A települési hulladékkezelési közszolgáltatási díj megállapításának részletes szakmai szabályairól szóló 242/2000. (XII. 23.) Kormányrendelet (a továbbiakban: kormányrendelet) szerint a közszolgáltatási díj megállapítása az általános forgalmi adó nélkül számított egységnyi díjtételek meghatározásával történik. Az egységnyi díjtétel „a települési szilárd hulladékkal kapcsolatos közszolgáltatás esetén a gyűjtőedényzet egyszeri ürítési díja, illetve az elszállításra átvett hulladék tömeg vagy térfogat szerint meghatározott díja” (6-7. §).
Az Alkotmánybíróság 27/2003. (V. 30.) AB határozatában egy települési hulladékszállítási rendelet díjszabást rendező melléklete hasonló szabályozása kapcsán megállapította, hogy a rendelet „a hulladékszállítási díjtételeket nem kizárólag a gyűjtőedényzet egyszeri kiürítési díja, illetve az elszállításra átvett hulladék tömege vagy térfogata alapján határozta meg, hanem ún. rendelkezésre állási alapdíjat is meghatározott”. Az Alkotmánybíróság ezt a szabályozást, mivel ellentétbe került a magasabb szintű jogszabályok arányossági rendelkezésivel, alkotmányellenessé nyilvánította és megsemmisítette.
A 2. számú mellékletben szabályozott kezelési díj további problémákat vet fel. A melléklet a 110-120 liternyi heti hulladék kibocsátást veszi alapul, azaz nincs tekintettel az olyan esetekre, amikor egy háztartásban ennél kevesebb szilárd hulladék keletkezik egy hét folyamán. A rendeletnek ez a szabályozása nem felel meg az előbbiekben idézett Hgt.-beli arányosság követelményeinek.
Megállapítom, hogy a rendelet 2. számú melléklete azáltal, hogy alkalmazza az alapdíjat és a 110/120 literes edénynek megfelelő hulladék kibocsátását tekinti alapnak, nem felel meg a magasabb szintű jogszabályokban – a Hgt.-ben és a kormányrendeletben – foglalt arányosság követelményének. Ezért visszásságot okoz az Alkotmányban deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelményével és azzal az alkotmányos elvvel összefüggésben, mely szerint a helyi képviselő-testület rendelete nem lehet ellentétes magasabb szintű jogszabállyal (Alkotmány 44/A. § (2) bekezdés).
Úgyszintén aggályosnak tartom a rendelet VIII., a szabálysértési tényállásokat rendező fejezetét. Ez ugyanis úgy rendelkezik, hogy „szabálysértést követ el és 30.000 Ft-ig terjedő pénzbírsággal sújtható, aki a kötelező közszolgáltatást nem veszi igénybe” (39. § (1) bekezdés h) pont).
A tényállás a gyakorlatban azokra az ingatlantulajdonosokra vonatkozik, akik nem fizetik meg az elszállításért annak díját. Mivel a települési szilárd hulladék elszállítása a Hgt. szerint az ingatlantulajdonosok által kötelezően igénybe veendő közszolgáltatás, a települési hulladékszállítási rendeletekben meghatározott díjat kötelesek az ingatlantulajdonosok megfizetni. A kormányrendelet 8. §-ának (5) bekezdése alapján „nem tagadhatja meg a közszolgáltatási díj megfizetését az, aki a települési hulladékkal kapcsolatos kötelezettségeit nem teljesíti, feltéve, hogy a közszolgáltató számára a közszolgáltatást felajánlja, illetve a közszolgáltatás teljesítésére vonatkozó rendelkezésre állását igazolja”.
A Hgt. 26. §-ának (1) bekezdése kimondja, hogy a „hulladékkezelési közszolgáltatás igénybevételéért az ingatlantulajdonost terhelő díjhátralék adók módjára behajtható köztartozás”. Rendezi a törvény a díjhátralék behajtásának módját is. Eszerint a díjhátralék keletkezését követő 30 napon belül a közszolgáltató felhívja az ingatlantulajdonos figyelmét a díjfizetési kötelezettségének elmulasztására és felszólítja annak teljesítésére. Felszólítása eredménytelensége esetén a díjhátralék keletkezését követő 90. napot követően a közszolgáltató a díjhátralékot a települési önkormányzattól igényelheti. A szabályos igénylés alapján a jegyző haladéktalanul intézkedik a díjhátralék és a felmerült költségek behajtása érdekében, a behajtott díjhátralékot az önkormányzat nyolc napon belül átutalja a közszolgáltatónak (26. §-ának (2)-(4) bekezdése). Ebből következően a díj megfizetésének elmulasztása nem minősíthető a rendeletben szabálysértéssé, hiszen a Hgt, mint magasabb szintű jogszabály rendezi a díjhátralék behajtásának módját.
Ezért a rendeletnek a közszolgáltatás igénybevételének elmulasztására vonatkozó szabályozása azzal, hogy a magasabb szintű jogszabály, a Hgt. rendelkezésével ellentétben áll, visszásságot okoz az Alkotmányban deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelményével, valamint azzal az alkotmányos elvvel, mely szerint a helyi képviselő-testület rendelete nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal (Alkotmány 44/A. § (2) bekezdés) összefüggésben.
2. A hulladékszállítással kapcsolatban az önkormányzathoz intézett panaszbeadványok kivizsgálásának elmaradását sérelmező beadványokkal összefüggésben az alábbi megállapításokat teszem. Mind a két panaszos azt tartotta sérelmesnek, hogy a jegyzőnek, illetve a polgármesternek címzett beadványukra nem kaptak választ. A jegyző megkeresésemre adott válasza szerint az egyik beadványt tevőt az ügyintéző személyesen tájékoztatta a beadványában felvetett kérdésekkel kapcsolatban, tájékoztatását az előadói ívre feljegyezte, a másik panaszos számára pedig a beadványa beérkezését követő egy héten belül postázta a Polgármesteri Hivatal Városüzemeltetési Iroda vezetője a válaszát. Mivel mind a két beadványt megválaszolták a polgármesteri hivatal munkatársai, a panaszbeadvánnyal kapcsolatos ügyintézéssel összefüggésben alkotmányos joggal összefüggő visszásság nem merült fel.
3. A 110 literes hulladékgyűjtő edények 240 literes űrtartalmúakra történő cseréje a társasházak közös képviselőivel történő egyeztetést követően, szerződés megkötésével történt.
A csere során figyelembe vette a közszolgáltató, hogy az adott házakban mennyi hulladék keletkezik és ennek megfelelő számú új, nagyobb űrtartalmú edényt helyezett ki. A közszolgáltató tájékoztatása szerint a Petőfi S. sgt. 1. szám alatti társasház közös képviselője 2003. június 30-án aláírta a hulladékgyűjtő edények cseréjéről szóló szerződést, és átvette a két 240 literes hulladékgyűjtő edényt. A hulladékgyűjtő edények cseréjével kapcsolatban a vizsgálatom során nem merült fel olyan tény, körülmény, amely alkotmányos joggal összefüggő visszásság fennállását igazolta volna.
Amennyiben a panaszos a szerződésben foglaltakat változatlanul sérelmesnek tartja a szerződés érvénytelenítése iránt pert a Polgári Törvénykönyv (1959. évi IV. törvény) szabályai szerint polgári bíróság előtt indíthat.
Ajánlás
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. §-ának (1) bekezdése alapján felkérem a Csongrád Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 98. § (2) és (3) bekezdései által biztosított törvényességi ellenőrzési jogkörében vizsgálja meg, hogy a rendelet teljes egészében megfelel-e a Hgt. és a végrehajtására kiadott kormányrendeletek előírásainak. Abban az esetben, ha az önkormányzati rendelet és a magasabb szintű jogszabályok közötti összhang hiányzik, úgy kezdeményezze az érintett önkormányzatnál a rendelet módosítását. 

Budapest, 2003. november 28.

Takács Albert