OBH 1454/2003.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin
Az eljárás megindítása:
A panaszos beadványában azt sérelmezi, hogy a gyermekgondozási segélyre való jogosultság meghosszabbítását és a speciális tápszertámogatás felírását a jelenlegi szabályozás ún. terhelési próbához köti. A panaszos kisfia 2,5 éves, születése óta tejérzékenységben szenved, eddigi életében tejet egyáltalán nem fogyasztott, ha véletlenül mégis, súlyos allergiás tünetek, immunrendszer működési zavarok, vírusfertőzések alakultak ki. A gyermek rendelkezik gyermek gasztroenterológus szakvéleményével, mellyel a panaszos szerint egyértelműen igazolható a tejérzékenység ténye.
Mivel felmerült a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való alkotmányos jog sérelmének lehetősége, vizsgálatot tartottam szükségesnek. Tekintettel azonban arra, hogy orvosi kérdésről van szó, a vizsgálat lefolytatására az egészségügyi, szociális és családügyi minisztert kértem fel.
Érintett alkotmányos jogok:
A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog [Alk. 70/D. § (1)-(2 ) bek.]
Alkalmazott jogszabályok:
-	A családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. tv. (Cst.) és a végrehajtásáról szóló 223/1998. (XII. 30.) Korm. rendelet (Vhr.)
-	A fogyatékossági támogatás folyósításának szabályairól szóló 141/2000. (VIII. 9.) Korm. rendelet
-	A súlyos fogyatékosság minősítéséről és igazolásáról szóló 15/1990. (IV. 23.) SzEM rendelet
-	A magasabb összegű családi pótlékra jogosító betegségekről és fogyatékosságokról szóló 5/2003. (II. 19.) ESzCsM rendelet (R.)
Megállapított tényállás:
A családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. törvény (Cst.) 22. §-a tartalmazza a gyermekgondozási segélyre való jogosultság méltányosságból történő megállapításának, illetőleg meghosszabbításának szabályait.
E törvény két esetben teszi lehetővé az ellátás megállapítását, illetve meghosszabbítását: A ba) alpont szerinti esetben a gyermek általános iskolai tanulmányainak megkezdéséig, legfeljebb azonban a gyermek 8. életévének betöltéséig, ha a gyermek betegsége miatt gyermekek napközbeni ellátását biztosító intézményben nem gondozható, és a bb) alpont szerinti esetben a tartósan beteg, illetve súlyosan fogyatékos gyermek 14. életévének betöltéséig.
A panaszos beadványa azonban nem tartalmaz pontos információt arra vonatkozóan, hogy milyen alapon kéri a méltányossági gyermekgondozási segély megállapítását.
A Cst. végrehajtásáról szóló 223/1998. (XII. 30.) Korm. rendelet (Vhr.) 23. §-a (2) bekezdésének rendelkezése szerint az igénylőnek a gyermekgondozási segély megállapítása, illetve meghosszabbítása iránti igényléshez csatolnia kell a Cst. 22. §-ának ba) alpontja szerinti esetben a fekvőbeteg-gyógyintézet gyermekgyógyász vagy gyermekpszichiáter szakorvosának igazolását arról, hogy a gyermek gyermekek napközbeni ellátását biztosító intézményben nem gondozható, nevelhető; a Cst. 22. §-ának bb) alpontjában megjelölt esetben a tartós betegségről, illetőleg a súlyos fogyatékosság tényéről a külön jogszabályban meghatározott orvosi igazolást.
A Vhr. a tartós betegség, illetve súlyos fogyatékosság igazolása tekintetében külön jogszabályra utal, a panaszban leírtak a súlyos fogyatékosság minősítésének és felülvizsgálatának, valamint a fogyatékossági támogatás folyósításának szabályairól szóló 141/2000. (VIII. 9.) Korm. rendelet, illetve a súlyos fogyatékosság minősítéséről és igazolásáról szóló 15/1990. (IV. 23.) SzEM rendelet szerinti esetet nem valószínűsítik. 
A magasabb összegű családi pótlékra jogosító betegségekről és fogyatékosságokról szóló 5/2003. (II. 19.) ESzCsM rendelet (R.) - amely 2003. február 27-én lépett hatályba - pedig nem alkalmazható a gyermekgondozási segély méltányosságból történő megállapítása esetében.
Az egészségügyi, szociális és családügyi miniszter a konkrét beadványra tekintettel általános vizsgálat indítását nem tartotta indokoltnak. Szakmai álláspontja szerint a tartós betegség, illetőleg a súlyos fogyatékosság vizsgálata (beleértve a vizsgálat módját is) orvosi szakkérdés. Ennek megfelelően az orvos – hivatásának jogi keretei között – maga dönti el, hogy az igazolás kiadásához mely orvosi eljárásokat tartja szükségesnek.
A panaszos által megnevezett „tejérzékenység” jellemzője, hogy az esetek döntő többségében gyógyul. A tehéntej-allergia mindig kizárásos klinikai diagnózis, az allergia megállapítása tehéntej-fehérje eliminációval és később provokációval történik, mivel egyértelműen diagnosztikus értékű immunológiai vizsgálat nem ismert. Előfordulhatnak olyan esetek is, amelyekben a tejterhelést rendszeresen ismételni szükséges. A Gyermek gasztroenterológiai Szekció gyakorlati útmutatója a tejallergia  kórismézésére és kezelésére vonatkozóan kétéves kor után minden esetben indokoltnak tartja a tej-terhelés elvégzését.
A fenti szakmai szempontok indokolják az R. 1. számú melléklete A/2. anyagcsere és gasztroenterológiai betegségek része 6. pontjában írtakat: „Egyéb súlyos gasztroenterológiai betegségek (pl. terheléssel igazolt táplálékfehérje-allergia, mely 2 éves kor felett is fennáll).” Az R. 1. számú melléklete A/1. és A/2. részében felsorolt betegségek, illetve fogyatékosságok igazolására gasztroenterológus szakorvos jogosult.
Az egészségügyi, szociális és családügyi miniszter szakmai álláspontját támasztja alá a Csecsemő- és Gyermekgyógyászati Szakmai Kollégium rövid úton beszerzett, a fentiekkel megegyező véleménye is.
A vizsgálat megállapítása:
A szakmai véleményekre alapozva az alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot nem állapítottam meg. A méltányossági jogosultság alapjául szolgáló indokok elbírálásához előírt vizsgálat - egészségügyi okok miatt is - elsősorban a gyermek érdeke azért, hogy egészségi állapotát, illetve az abban bekövetkezett változást a szakemberek a lehető legpontosabban nyomon követhessék.
Ebből következően a gyermek életminősége - a remélhető, esetleg szükségtelenné vált diéta megszüntetésével - jelentősen javulhat.
A vizsgálatot lezártnak tekintem.

Budapest, 2003. április 30.

Lenkovics Barnabás