Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1422/2003. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Somosi György

A Magyar Hírlap 2003. február 4-én megjelent számában „A gyerekek bagóznak, a minisztérium törvényt sért” címmel olvasható a Füstirtók Egyesülete elnökének álláspontja a gyermekdohányzás helyzetéről, illetve ezzel összefüggésben a 11/1994. (VI.8.) MKM rendeletről (R.). A szerző szerint a jogszabály 6. § (10) bekezdése „az erősen mintakövető kiskorú tanulók számára dohányzási reklámkampányként is felfogható, mivel méltányolandó felnőtt szokásként tünteti fel a füstölést, annak ellenére, hogy a 14-18 éves korcsoportban a legmagasabb – 50 százalékos – a dohányzók aránya.” Megoldásnak azt tartja, ha az oktatási miniszter visszavonja a törvénysértő előírást és a közoktatási intézményekben – dolgozóknak és diákoknak egyaránt – megtiltanák a dohányzást.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (2) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, az Alkotmány 67. § (1), valamint a 70/D § (1) bekezdésében foglaltak érintettsége miatt, a jelzett újságcikk alapján hivatalból vizsgálatot indítottam. Ezzel egyidejűleg az Obtv. 18. § (2) bekezdése alapján felkértem az oktatási minisztert, hogy tájékoztasson a cikkel kapcsolatos álláspontjáról.

Az Oktatási Minisztérium közigazgatási államtitkára a megkeresésemre adott részletes válaszában az alábbiakat tartotta szükségesnek rögzíteni:

„Álláspontom szerint a nevelési-oktatási intézmények működéséről szóló 11/1994. (VI.8.) MKM rendelet 6. § (10) bekezdésének második mondata – amely „az iskola – a kiskorú tanulóktól elkülönítetten – a nagykorú tanulói részére kijelölhet olyan helyet, ahol dohányozni lehet” rendelkezést tartalmazza – valamint a nemdohányzók védelméről és a dohánytermékek fogyasztásának, forgalmazásának egyes szabályairól szóló 1999. évi XLII. törvény 2. § (2) bekezdésének b) pontja között – mely szerint „nem jelölhető ki dohányzóhely közoktatási intézménynek a tanulók által is használt helyiségeiben” – nem áll fenn ellentmondás.

A rendelet idézett része szerint az iskola (közoktatási intézmény) kiskorú tanulóktól elkülönítetten, vagyis olyan helyen, melyet a kiskorú tanulók nem látogatnak (használnak), nagykorú tanulói (nagykorú személyek) részére dohányzóhelyet jelölhet ki, ahol azok dohányozhatnak.

Szükségesnek tartom megjegyezni, hogy a rendelet helyről és nem helyiségről rendelkezik, így a törvény zárt helyiségekre vonatkozó dohányzási szabályai csak abban az esetben érintik a rendelet szabályozási körét, és ebből következően csak akkor van alapja a két jogszabály összhangjára vonatkozó vizsgálatnak, ha a közoktatási intézmény épületen belül jelöl ki dohányzóhelyet.

A rendeletben foglaltak és a törvény viszonyának meghatározásához a következő kérdések megválaszolása válik szükségessé.
1. Mi a törvényi szabályozás célja, (mely célok szerepelnek és melyek nem a szabályozással elérni kívánt célkitűzések között) ezen belül
2. hol lehetséges dohányzóhelyet kijelölni (milyen értelmű a helyiségre vonatkozó tanulói használat fogalma) és
3. mely személyek használhatják a kijelölt dohányzóhelyet dohányzás céljából (található-e nagykorú tanulóra vonatkozó kizáró rendelkezés)?

ad 1. A szabályozási célt tekintve a törvény preambulumában megfogalmazottak adnak iránymutatást, eszerint „a nemdohányzók, valamint az életkoruk vagy egészségi állapotuk miatt egyébként fokozott védelmet igénylő személyek részére a passzív dohányzás káros hatásaival szemben” kíván védelmet nyújtani „az ellentétes érdekek megfelelő egyeztetésével a dohányzás fogyasztói szokásokkal összhangban álló lehetőségeinek” biztosításával. A passzív dohányzásra vonatkozó jogalkotói szándékot erősíti meg a törvény 1. § b) pontjában a dohányzásra vonatkozó meghatározás, továbbá a törvény részletes indokolásának az 1. §-hoz fűzött magyarázata is. Az életkorra vonatkozó utalást a törvény 2. § (9) bekezdése tartalmazza.

Megállapítható, hogy a törvény – az arányosság követelményének érvényesítésével és a magánszféra tiszteletben tartása mellett – a nemdohányzó személyek passzív dohányzás okozta egészségkárosodását kívánja megelőzni, fokozott figyelmet fordítva és szigorúbb szabályokat állítva az életkoruknál, egészségi állapotuknál fogva különös védelmet igénylő személyek egészségének megőrzésére. Kétségtelen azonban, hogy nem vonatkozik a törvényi védelem a dohányzó nagykorú személyek dohányzástól elszenvedett egészségkárosító ártalmainak megelőzésére.

ad 2. A dohányzóhely kijelölésével összefüggésben a törvény indokolásának 2. §-hoz fűzött része úgy fogalmaz, hogy a „szabályozás a dohányzási korlátozással érintett helyiségekben az arra kijelölt helyeken engedi meg a dohányzást, ezen általános szabály alól azonban (…) kivételt enged (…) – életkoruknál, egészségi állapotuknál vagy az igénybevett szolgáltatás jellegénél fogva különös védelmet igénylő személyek érdekében – egyes helyeken – dohányzóhelyek kijelölésének tilalmával – a törvény teljesen megtiltja a dohányzást. (…).”
Tehát a 2. § rendelkezései meghatározott intézmények egyes helyiségeiben tilalmazzák a dohányzást, illetve dohányzóhely kijelölését. A megkeresés szempontjából lényeges korlátozásként a közoktatási intézmény tanulói által használt helyiség dohányzóhelyként való kijelölésének tilalma jelentkezik.

Meglátásom szerint a tilalom célja egyértelműen az igénybe vett szolgáltatás jellegéből, illetve az életkorból fakadó fokozott védelem biztosítása a dohányzás passzív egészségkárosító hatásaival szemben.
A közoktatási intézmény „szolgáltatása” az oktatás, nevelés, ebből következően az intézmény helyiségeinek tanulói használatára vonatkozó kitétel is így értelmezhető, eszerint a tanulók által nevelés, oktatás céljából és ehhez kapcsolódóan kiszolgáló jelleggel használt helyiség az, ami nem jelölhető ki dohányzás céljára. Az előbbiek alapján az ilyen célt nem szolgáló helyiség nem esik a korlátozó szabály hatálya alá, feltéve, ha annak kijelölése nem sérti a nemdohányzók egészséges környezethez való jogát a passzív dohányzás veszélyének előidézésével.

ad. 3. Fennmaradt értelmezési kérdés, hogy a nem nevelési, oktatási céllal használt helyiségben kijelölt dohányzóhelyen kik azok a személyek, akik dohányozhatnak, kikre terjed ki az életkorból fakadó fokozott védelem, illetve más vélelmezett korlátozás.
A törvény 2. § (9) bekezdése negatív meghatározással adja meg a választ. A hivatkozott bekezdés szerint a 18. életévét be nem töltött személy még a kijelölt dohányzóhelyen sem dohányozhat, így a közoktatási intézmény tanulói által nem használt helyiségben kijelölt dohányzóhelyen sem.
Megállapítható továbbá, hogy a jogszabály 2. § (9) bekezdése alá nem tartozó további személyek, vagyis a nagykorú tanulók dohányzását a jogszerűen kijelölt dohányzóhelyen nem tilalmazza a törvény.

A fentiek szerint, mivel
- a dohányzóhely kijelölése nem a tanulók által használt helyiségben – illetve nem is helyiségben, hanem más elkülönített helyen – történhet, így a tanulók által igénybevett szolgáltatás jellegére vonatkozó korlátozás nem érvényesül,
- a helyiséget nagykorú dohányzó személyek látogathatják, tehát az életkorból fakadó fokozott védelem sem indokolt, továbbá
- a passzív dohányzásra vonatkozó közvetlen jogalkotói cél is megvalósul
a közoktatási intézményben a dohányzásra vonatkozó rendeleti szabályozás nem ellentétes a törvényben megfogalmazottakkal.
Meglátásom szerint a rendelet támadott rendelkezése azokat a szabályozási elemeket öleli fel – kiskorúaktól való elkülönítés, nagykorú tanulók részére dohányzóhely kijelölése, indirekt módon a dohányzás mérséklése – amelyek a törvénnyel összhangban alkalmazva a passzív dohányzás okozta egészségkárosítás megszüntetését célozzák. A rendelet ugyanakkor megfelel a jogszabályokkal szemben támasztott egyik alapvető tartalmi követelménynek, reális, végrehajtható rendelkezést tartalmaz, figyelemmel van a mai magyar lakosság szokásaira, ugyanakkor nem követi el azt a gyakorta tapasztalható hibát, hogy a cél eléréséhez képest alkalmatlan eszközzel - jelen esetben tiltó normatív szabályok alkalmazásával – kíván kezelni egy társadalmi problémát.

Szükségesnek tartom megjegyezni, hogy a korábban hatályos, a nevelési-oktatási intézményekre vonatkozó dohányzási tilalmat éppen a pedagógus, illetve tanulói kezdeményezésre változtatta meg a tárca.
A dohányzás káros hatásainak mérséklését fontosnak tartva, ki kell emelni, hogy a tiltás helyett a tájékoztató, nevelő tevékenységben látom az egészségmegőrzés valódi lehetőségét.
Fontosnak tartom annak hangsúlyozását, hogy bár a törvényi szabályozás céljai között ez közvetlenül nem szerepel, de a rendelet az elkülönítésre vonatkozó kikötéssel a dohányzás mérséklésére, a mintakövető kiskorú tanulók védelmére vonatkozó követelménynek is eleget tesz. Meggyőződésem, hogy a napi szinten tapasztalható hiányosságok elsődlegesen a pedagógiai tevékenység, a hatályos jogszabályok végrehajtásának megfelelő ellenőrzése és nem újabb jogalkotás képes orvosolni.”

Az érintett alkotmányos jogok

A Magyar Köztársaság Alkotmánya

67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.

70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

A vizsgálat megállapításai

A kapott választ nem fogadom el. Álláspontom szerint a nemdohányzók egészségének a passzív dohányzás káros hatásaival szembeni megóvása mellett ugyanilyen fontos törekvés a dohányosok számának csökkentése is, amely egyrészt az aktív dohányosok „leszoktatásával”, másrészt azzal érhető el, hogy a jelenleg nem dohányzók a jövőben minél kisebb arányban szokjanak rá a dohányzásra.

Sajnálatos tény, hogy a gyermekek egyre fiatalabb korban szívják el első cigarettájukat. A statisztikai adatok is azt mutatják, hogy a rendszeres dohányossá válás a középiskolai tanulmányok ideje alatt következik be (17,9 éves korban). Figyelemreméltó adat, hogy a középiskolát elhagyó, tehát 18-19 éves diákok majdnem fele (46%) rendszeresen dohányzik.
Így kiemelt feladatunk ezzel összefüggésben a gyermekek és fiatalok dohányzásra való rászokásának csökkentése. 

Magyarországon a 11. osztályos fiúk 30%-a, a lányok 27%-a naponta dohányzik, ugyanezek az arányok a felnőttek körében 38, illetve 25%. A fiataljaink egyre korábban szoknak rá a dohányzásra. Az Egészségügyi Szociális és Családügyi Minisztérium megbízásából készült „CIKI A CIGI” reklámkampány célja a fiatalok dohányzásra való rászokásának megelőzése. A 10 és 17 éves korosztályra az jellemző, hogy a dohányzást „menő, vagány,” felnőttes dolognak tartják, ami kiegészül társasági, közösségi összetartozás és a tilosban járás élményével. A dohányzásnak kevés negatív hatását érzékelik, hiszen az egészségüket korukból fakadóan nem érzik veszélyben.

Az Egészségügyi Világszervezet dohányzás-ellenőrzési keretegyezménye szerint a részes Felek erőfeszítéseket tesznek, hogy hatásos programokat dolgozzanak ki és valósítsanak meg a dohányhasználat abbahagyásának elősegítésére egyebek mellett az oktatási intézményekben.

A Nemzeti Alaptanterv rögzíti, hogy az iskolára nagy feladat és felelősség hárul a felnövekvő nemzedékek egészséges életmódra nevelésében. A pedagógusoknak támogatást kell nyújtaniuk a káros függőségekhez vezető szokások, így például a dohányzás kialakulásának megelőzésében. Az iskola feladata, hogy nevelő funkciójából adódóan az egészséges életmódra, a káros szokások megelőzésére is nevelje a gyermekeket. Az egészségvédelmet szolgáló tananyagnak – egyebek mellett – éppen a dohányzás káros hatásait kell bemutatnia.

A nevelési oktatási intézményben a tanulók dohányzását az R. szabályozza. A 6. § (9) bekezdése fogalmazza meg a főszabályt, mely szerint az intézményben tilos a dohányzás: a nevelési-oktatási intézményben, továbbá a nevelési-oktatási intézményen kívül a gyermekek, tanulók részére szervezett rendezvényeken tilos a szervezetre káros élvezeti cikkek árusítása, fogyasztása.

E főszabályhoz képest kivételt tartalmaz a (10) bekezdés: a nevelési-oktatási intézmény alkalmazottai a gyermekektől, tanulóktól elkülönített, e célra kijelölt helyen dohányozhatnak. A bekezdés 2000. június 1-től hatályos 2. mondata szerint az iskola - a kiskorú tanulóktól elkülönítetten - a nagykorú tanulói részére kijelölhet olyan helyet, ahol dohányozni lehet.

Az R. módosítását követően sem köteles az oktatási intézmény dohányzó-helyet kijelölni a nagykorú tanulók részére: „az iskola (…) kijelölhet (…)”. [Külön szabály vonatkozik a felnőttoktatásban részt vevő tanulókra: a felnőttoktatásban részt vevő tanulóknál a rendelet 6. §-ának (9) bekezdésében foglaltakat azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy a nagykorú tanuló az e célra kijelölt helyen dohányozhat.]

Néhány, internetes keresőprogram segítségével kiválasztott középiskola házirendje az alábbiakat tartalmazza:
- Brassai Sámuel Műszaki Középiskola, Debrecen: A dohányzás tilos az intézmény egész területén. Csak a 18. életévüket betöltött személyek dohányozhatnak az iskola által kijelölt helyen. A kijelölt terület tisztaságáról a dohányzók kötelesek gondoskodni.
- Kossuth Zsuzsanna Műszaki Szakközépiskola és Gimnázium, Hódmezővásárhely: Tilos a dohányzás az iskola egész területén.
- Fasori Evangélikus Gimnázium, Budapest: Tilos az iskolában és az iskolai rendezvényeken a rágógumi, az alkoholfogyasztás és a dohányzás, ez utóbbi kettő az iskola környékén is.
- Dugonics András Piarista Gimnázium, Szeged: A dohányzás és szeszes ital fogyasztása az iskola minden tanulója számára tilos.
- Rosti Pál Gimnázium Általános és Szakképző Iskola, Dunaújváros: Diákoknak az iskola teljes területén tilos a dohányzás! A 18 év felettiek a kijelölt udvarrészen dohányozhatnak a 10 perces szünetekben.
- Táncsics Mihály Angol Két Tannyelvű Gimnázium, Budapest: Az iskola minden tanulójának az iskola épületében és a sportpályákon valamint az iskola előtti utcaszakaszon a dohányzás tilos.
- Lovassy László Gimnázium, Veszprém: A tanulók számára a dohányzás, az alkohol és kábítószerek fogyasztása, árusítása, az iskola területére való bejuttatása a legszigorúbban tilos.

Az R. alapján az iskola maga dönti el, hogy engedélyezi-e a nagykorú tanulók számára a dohányzást. Az engedélyezéssel egy időben ki kell jelölni a kiskorú tanulóktól elkülönített dohányzóhelyet. Ha az iskola nem jelöl ki ilyen helyet, akkor hiába felnőtt a tanuló, nem dohányozhat az iskola területén. A minisztérium válaszában az áll, hogy a rendelet nem követi el azt a gyakori hibát, hogy a cél eléréséhez képest alkalmatlan eszközzel – jelen esetben tiltó normatív szabályok alkalmazásával – kíván kezelni egy társadalmi problémát. A tárca álláspontja úgy értelmezhető, hogy a tiltás nem alkalmas e probléma kezelésére. Ennek ellenére – mint azt a fenti példák mutatják – az intézmények élnek ezzel a lehetőséggel.

A vizsgálat annak az ellentmondásnak a feltárására irányul, hogy az R. alapján engedélyezhető a nagykorú tanulók iskolai dohányzása, miközben – a világ más országaihoz hasonlóan - Magyarország is egyre határozottabban lép fel a dohányzás ellen. Az állam egyrészt figyelmeztet a dohányzás káros hatásaira, kiemeli a dohányzással összefüggő halálesetek tragikusan magas számát (évente 28 ezer ember), a dohányzás visszaszorítása érdekében akciókat szervez, az egészséges életmódra nevelés fontosságát hangsúlyozza, másrészt viszont lehetővé teszi a nagykorú tanulók iskolai dohányzását.

Magam is egyetértek a tájékoztató, ismeretterjesztő munka fontosságával, azonban nem világos, hogy a nagykorú tanulók iskolai dohányzásának lehetővé tétele pontosan milyen cél érdekében történik. Álláspontom szerint ugyanis, a dohányzás mind szélesebb körű visszaszorítását célul tűző állam nem teremthet jogszabályi alapot a nagykorú tanulók dohányzásának engedélyezésére.

A vizsgálat alapjául szolgáló rendelkezés, amely szerint az iskola a kiskorú tanulóktól elkülönítetten a nagykorú tanulói részére kijelölhet olyan helyet, ahol dohányozni lehet (11/1994. (VI. 8.) MKM rendelet 6. § (10) második mondat) - egyrészt figyelmen kívül hagyja az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében rögzített azon alkotmányos elvet, amely értelmében a Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges, másrészt veszélyezteti a tanulóknak az Alkotmány 70/D § (1) bekezdésében deklarált jogát a lehető legmagasabb testi és lelki egészséghez, végül pedig szembehelyezkedik a hazai dohányzás visszaszorításának elősegítése érdekében indított és folyamatban lévő egészségnevelési, egészségvédelmi programok célkitűzéseivel. 

Javaslat

Mindezek alapján, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. §-a alapján azzal a javaslattal fordulok az oktatási miniszterhez, hogy kezdeményezze a 11/1994. (VI. 8.) MKM rendelet 6. § (10) bekezdése 2. mondatának hatályon kívül helyezését.

Budapest, 2004. április 14.

Lenkovics Barnabás

Melléklet: Az ügy jogszabályi háttere

1993. évi LXXIX. törvény a közoktatásról
10. § (1) A gyermeknek, a tanulónak joga, hogy nevelési, illetőleg nevelési-oktatási intézményben biztonságban és egészséges környezetben neveljék és oktassák, óvodai életrendjét, iskolai tanulmányi rendjét pihenőidő, szabadidő, testmozgás beépítésével, sportolási, étkezési lehetőség biztosításával életkorának és fejlettségének megfelelően alakítsák ki.
41. § (6) A nevelési-oktatási intézmény ellátja a tehetségkutatással és tehetséggondozással, a korai tanulási, beilleszkedési nehézségek korrekciójával, a hátrányos helyzetű gyermekek felzárkóztatásával, valamint a gyermek- és ifjúságvédelemmel kapcsolatos feladatokat; felderíti a gyermekek és tanulók fejlődését veszélyeztető okokat, és pedagógiai eszközökkel törekszik a káros hatások megelőzésére, illetőleg ellensúlyozására. Szükség esetén a gyermek, tanuló érdekében intézkedést kezdeményez. A gyermek- és ifjúságvédelemmel kapcsolatos feladatok ellátását a gyermekjóléti szolgálat segíti.

48. § (3) Az iskola nevelési programjának részeként el kell készíteni az iskola egészségnevelési és környezeti nevelési programját. Az iskolai egészségnevelési programnak tartalmaznia kell az egészségfejlesztéssel összefüggő iskolai feladatokat, beleértve a mindennapi testedzés feladatainak végrehajtását szolgáló programot is. Az iskolai egészségnevelési program elkészítéséhez be kell szerezni az iskola-egészségügyi szolgálat véleményét.

1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről
1. § E törvény célja
a) elősegíteni az egyén és ezáltal a lakosság egészségi állapotának javulását, az egészséget befolyásoló feltétel- és eszközrendszer, valamint az annak kialakításában közreműködők feladatainak meghatározásával.
2. § (3) Az egészségi állapot javításának elsődleges eszköze az egészség megőrzése és a betegségek megelőzése.
37. § (1) Az egészségfejlesztés célja az egészségi állapot és az életminőség javítása, valamint az egészség védelme.
(2) Az egészség védelmének elsődleges eszközei a betegségek és sérülések megelőzése, valamint az egészségnevelés.
(3) A megelőzés
a) a kockázati tényezők azonosításán és értékelésén, ezek lakossággal történő megismertetésén, a kockázati tényezők tartós elkerülésére irányuló ösztönzésén,
b) a kockázati és a környezeti károsító tényezők csökkentésén és lehetőség szerinti megszüntetésén alapul.
38. § (1) A köz- és felsőoktatási, valamint a szakképzési rendszer, illetőleg a felnőttoktatás keretében az életkorhoz és a tanulmányokhoz igazodva meg kell ismertetni
b) az egészséges táplálkozásra, életmódra, valamint az egészséges környezet megteremtésére vonatkozó tudnivalókat.
(2) Az egészségnevelésnek ki kell terjednie a betegségek, illetve kórmegelőző állapotok megelőzésével és korai felismerésével kapcsolatos tudnivalók, módszerek ismertetésére is. Ennek során hangsúlyozni kell az egyén lehetőségeit és felelősségét egészsége megőrzésével kapcsolatban.
141. § (3) Az állam felelőssége körében az állam kötelezettségét képezi különösen
g) az egészséges életmód választásához szükséges ismereteknek az oktatási rendszerbe történő integrálása.

1999. évi XLII. törvény a nemdohányzók védelméről és a dohánytermékek fogyasztásának, forgalmazásának egyes szabályairól
2. § (2) bekezdés b) pont Nem jelölhető ki dohányzóhely közoktatási intézménynek a tanulók által is használt helyiségeiben.

243/2003. (XII. 17.) Korm. rendelet a Nemzeti alaptanterv kiadásáról, bevezetéséről és alkalmazásáról
Kiemelt fejlesztési feladatok
Testi és lelki egészség
Az iskolára nagy feladat és felelősség hárul a felnövekvő nemzedékek egészséges életmódra nevelésében. Minden tevékenységével szolgálnia kell a tanulók egészséges testi, lelki és szociális fejlődését. Személyi és tárgyi környezetével az iskola segítse azoknak a pozitív beállítódásoknak, magatartásoknak és szokásoknak a kialakulását, amelyek a gyerekek, a fiatalok egészségi állapotát javítják.
Az egészséges életmódra nevelés nem csak a betegségek megelőzésének módjára tanít, hanem az egészséges állapot örömteli megélésére és a harmonikus élet értékként való tiszteletére is nevel. A pedagógusok készítsék fel a gyerekeket, a fiatalokat arra, hogy önálló, felnőtt életükben legyenek képesek életmódjukra vonatkozóan helyes döntéseket hozni, egészséges életvitelt kialakítani, konfliktusokat megoldani. (…) Nyújtsanak támogatást a gyerekeknek - különösen a serdülőknek - a káros függőségekhez vezető szokások (pl. dohányzás, alkohol- és drogfogyasztás, rossz táplálkozás) kialakulásának megelőzésében. Segítsék a krízishelyzetbe jutottakat. (…) Az egészséges, harmonikus életvitelt megalapozó szokások a tanulók cselekvő, tevékeny részvételével alakíthatók ki. Fontos, hogy az iskolai környezet is biztosítsa az egészséges testi, lelki, szociális fejlődést. Ebben a pedagógusok életvitelének is jelentős szerepe van.

11/1994. (VI. 8.) MKM rendelet a nevelési-oktatási intézmények működéséről
6. § (9) A nevelési-oktatási intézményben, továbbá a nevelési-oktatási intézményen kívül a gyermekek, tanulók részére szervezett rendezvényeken tilos a szervezetre káros élvezeti cikkek árusítása, fogyasztása.
(10) A nevelési-oktatási intézmény alkalmazottai a gyermekektől, tanulóktól elkülönített, e célra kijelölt helyen dohányozhatnak. Az iskola - a kiskorú tanulóktól elkülönítetten - a nagykorú tanulói részére kijelölhet olyan helyet, ahol dohányozni lehet.

28/2000. (IX. 21.) OM rendelet a kerettantervek kiadásáról, bevezetéséről és alkalmazásáról
10. § (5) Az iskola helyi tantervébe - az osztályfőnöki nevelő és oktató munkához kapcsolódva - be kell építeni az egészséges életre nevelést, illetve egészségvédelmet szolgáló tananyagot, melynek időkerete az ötödik-tizenkettedik évfolyamon nem lehet kevesebb tanévenként tíz tanórai foglalkozásnál.

46/2003. (IV. 16.) OGY határozat az Egészség Évtizedének Johan Béla Nemzeti Programjáról
A felnőtt férfiak 41, a nők 26%-a dohányzik több-kevesebb rendszerességgel, főként a fiatal nők között a dohányzók aránya gyorsan emelkedik. Csupán a dohányzással összefüggően évente 28 000 ember hal meg az országban.

Fontos célkitűzés az elsődleges megelőzés érvényesítése a társadalomban. Kiemelt figyelmet kap:
- a dohányzás visszaszorítása;
- az alkohol- és drogprevenció;
- az egészséges táplálkozási szokások elterjesztése és az élelmiszer-biztonság fejlesztése;
- az aktív testmozgás elterjesztése;
- a közegészségügyi és járványügyi biztonság fokozása, valamint
- az egészséges fizikai környezet kialakítása.

AZ EGÉSZSÉGES ÉLETMÓD PROGRAMJAI, AZ EMBERI EGÉSZSÉG KOCKÁZATI TÉNYEZŐINEK CSÖKKENTÉSE
Egyik első számú beavatkozási terület a dohányzás visszaszorítása. Kiemelten fontos a fiatalok rászokásának megelőzése, de nem feledkezhetünk meg már szenvedélybeteggé vált honfitársainkról sem.
A dohányzás kérdése számos, egymásnak részben vagy teljesen ellentmondó érdek gyújtópontjában helyezkedik el. Számunkra és minden, az egészség érdekét csak kicsit is szem előtt tartó szakember számára egyértelmű, hogy ezen érdekek között priorizálni kell, és az is világos, hogy minden felelősen gondolkozó ember számára a lakosság életkilátásainak, életminőségének, a felnövekvő generációk egészségének ügye magasabb rendű, mint partikuláris gazdasági csoportok anyagi érdekei. E területen a hatékony, de körültekintő beavatkozás csak működő és a fenti alapelvet elfogadó interszektoriális mechanizmusok működtetésén keresztül valósulhat meg, melynek kezdeményezője a jövőben az egészségügyi tárca kíván lenni. Az adópolitika, a forgalmazás és termékjelölés szabályozása, a csempészet felderítése ugyanúgy a dohányzásellenes küzdelem eszközei, mint a hagyományos értelemben vett felvilágosítás.
Stratégiai partnerek ebben a küzdelemben a civil szervezetek, melyek mozgékonysága és rugalmassága a nemzetközi ajánlások szerint is felbecsülhetetlen érték, továbbá a felelősen gondolkodó egészségügyi dolgozók, pedagógusok. Az egészségügyi ellátás kiemelt feladata a leszoktatás intézményrendszerének működtetése.
Szükség van a lakosság részletes és rendszeres tájékoztatására a dohányzás személyes és közösségi szintű következményeiről, a dohányipar fiatalok körében végzett tevékenységéről és érdekérvényesítő technikáiról, támaszkodva vezető nemzetközi intézmények és szakmai szervezetek (EVSZ, Világbank) ajánlásaira és módszereire. A kutatási kapacitás fejlesztése, a naprakész adatok rendelkezésre állása a hatékony erőfeszítések hosszú távú garanciája. (…)
Az oktatási intézmények szerepe az életre szóló magatartási minták, a megfelelő edzettségi állapot kialakítása, az esély megteremtése a felnőttkorba történő egészséges belépésre. 

EGÉSZSÉGET TÁMOGATÓ TÁRSADALMI KÖRNYEZET KIALAKÍTÁSA
Helyzetismertetés
Egyre gyakoribbak a gyermekkori mentális zavarok, az agresszivitás, a szenvedélybetegségek (dohányzás, alkohol- és drogkipróbálás és -fogyasztás) korai megjelenése.

A dohányzás visszaszorítása
Cél:
Cigarettafogyasztás évi 8%-kal való csökkentése 2005-ig, illetve a rendszeres dohányosok prevalenciájának 6%-kal (férfiaknál 35% körülire) való csökkentése 2010-ig.
- Annak az időnek 20%-kal való csökkentése, amit egy fő passzív dohányzással "tölt", illetve a passzív dohányzás ártalmainak csökkentése a dohányzás további térbeli korlátozásával, illetve a jelenlegi szabályok szigorú ellenőrzésével.
- A sohasem dohányzott lakosság számarányának növelése a gyermekek és fiatalok dohányzásra való rászokásának csökkentésével.
- A dohánytermékek fogyasztásának csökkentését célzó törvényi és egyéb szabályok betartatása, szigorítása az Európai Unió és az EVSZ javaslatainak mielőbbi átvétele.
- A dohányzás és a dohányipar társadalmi elfogadottságának csökkentése, olyan társadalmi környezet kialakításával, melyben a nemdohányzó életmód a társadalmi norma.
Helyzetismertetés:
Az OLEF (Országos Lakossági Egészség Felmérés) 2000 kutatási jelentése szerint a 18 év feletti magyar férfiak 40,7%-a, a nők 26,3%-a dohányzik (rendszeresen vagy alkalomszerűen). Az egy lakosra eső cigarettafogyasztás éves szinten 1999-ben 2400 szál/fő volt, míg az Európai Unió országaiban átlagosan 1600 szál/fő. A Fact Intézet 1999-es felmérése szerint a magyar lakosság 65%-a ki van téve a passzív dohányzás ártalmainak, átlagosan napi 270 percet töltve olyan légtérben, ahol mások dohányfüstjét szívja.
A KSH 2002 elején közzétett adatai szerint Magyarországon ma évente 28 ezer ember halála írható egyedül a dohányzás rovására. Ez körülbelül kétszer több mint ahányan alkoholizmus, kábítószer-fogyasztás, baleset, erőszakos halál, öngyilkosság és AIDS miatt összesen meghalnak. A magyar férfiak tüdőrák-halandósága a világon a legmagasabb.
Az elmúlt másfél évtizedben a férfiak körében a dohányzás előfordulása alig változott, viszont 1986 és 1999 között a női dohányzás előfordulása 30%-kal nőtt, míg a gyerekek egyre fiatalabb korban szívják el első cigarettájukat, és átlagosan 17,9 éves korban válnak rendszeres dohányossá. A CDC 1999-es budapesti adatai szerint a középiskolát elhagyó diákok majdnem fele (46%) rendszeresen dohányzik, a lányoknál a rendszeres dohányzás prevalenciája kicsivel magasabb, mint a fiúknál.
Várható eredmények
A dohányzás visszaszorítását célzó akcióprogram, különös tekintettel a dohányzásról leszokás támogatására, a születéskor várható élettartam növelését már 10 éves távlatban is elő fogja segíteni. Egy jól szervezett dohányzásellenes kampány a dohányzásról leszokottak számát jelentősen növeli, elősegítve a dohányzással összefüggő heveny és idült betegségek előfordulásának csökkenését. 10 év alatt szintén jelentős eredmények érhetők el a dohányipari termékek forgalmának, a fiatalok dohányzásra való rászokásának és a passzív dohányzásnak kitett lakosság számának csökkenése terén.

A dohányzás visszaszorítása
2003-2004-ben megvalósítandó akciók:
1. Dohányzásellenes koordinációs iroda felállítása.
2. A hazai és más országokbeli kampányok elemzése, javaslattétel a készülő Országos Dohányzásellenes Kampány tartalmára, üzenetére, média-összetételére, költségvetésére, menedzselésére, nyomon követésére és ellenőrzésére.
3. Országos Dohányzásellenes Kampány indítása.
4. Telefonos zöld szám és internetes leszokást elősegítő program indítása.
5. Dohányzásellenes oldalak kifejlesztése a népegészségügyi portálon.
6. Leszokást elősegítő csomag összeállítása.
7. Forródrót a dohányzással kapcsolatos szabályok, törvények megsértésének bejelentésére.
8. Szakemberek közötti kommunikáció elősegítése a honlapon keresztül.
9. Országos Dohányzásellenes Fórum újraindítása és működtetése.
10. Füstszűrő újraindítása és működtetése.
11. A dohányipar hazai tevékenysége monitorozásának elindítása és az eredmények kommunikációja.
12. Rendszeres sajtótájékoztatók szervezése a témában.
13. A területen dolgozó kulcsszereplők és dohányzásellenes tevékenységek elemzése.

132/2003. (XII. 11.) OGY határozat a 2003-2008. közötti időszakra szóló Nemzeti Környezetvédelmi Programról
2.1.7. Emberi egészség és környezeti hatások
Az Egészségügyi Világszervezet megállapította, hogy Európában az egészséget leginkább károsító tényezők között a mozgásszegény életmód áll a második helyen (az első hely a dohányzásé).

Az egészségügyi Világszervezet dohányzás-ellenőrzési keretegyezménye
Preambulum
A jelen Konvenció részes Felei,
(…)
Mélyen nyugtalankodva a dohányzás és a dohánytermék-fogyasztás egyéb formáinak a gyermekek és serdülők körében világszerte észlelt térhódítása, különösképpen pedig az egyre fiatalabb korban elkezdett dohányzás miatt, (…) a következőkben állapodtak meg.
Célkitűzés
A Konvenciónak és jegyzőkönyveinek a célkitűzése az, hogy megvédjék a jelenlegi és a következő nemzedékeket a dohánytermék-fogyasztás és a dohányfüst-expozíció pusztító egészségi, szociális, környezeti és gazdasági következményeitől azáltal, hogy keretet adnak a részes Felek által országos, regionális és nemzetközi szinten megvalósítandó integrált dohányzásellenes intézkedésekhez, a dohányfogyasztás és a dohányfüst-expozíció előfordulási gyakoriságának folyamatos és számottevő csökkentése érdekében.
Vezérelvek 2. b)
Intézkedésekre van szükség a mindenfajta dohánytermék fogyasztása megkezdésének a megelőzése, abbahagyásának elősegítése és támogatása, és a fogyasztás csökkentése érdekében.
Általános kötelezettségek 1.
A részes Felek átfogó dohányzás-visszaszorítási stratégiákat, terveket és programokat dolgoznak ki, valósítanak meg, rendszeresen felfrissítik és felülvizsgálják azokat, a Konvencióval és azokkal a jegyzőkönyvekkel összhangban, amelyeknek az adott Fél részese.
A dohányfüggőséget és dohányzás abbahagyását érintő keresletcsökkentési intézkedések 2. a)
A részes Felek erőfeszítéseket tesznek, hogy hatásos programokat dolgozzanak ki és valósítsanak meg a dohányhasználat abbahagyásának elősegítésére olyan helyeken, mint oktatási intézmények, egészségügyi intézmények, munkahelyek és a sportolás színterein.