OBH 1403/2003
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Tomolák Katalin
A vizsgálat megindítása:
	A panaszos beadványában sérelmezte, hogy Debrecen Város Gyámhivatala (a továbbiakban: gyámhivatal) nem intézkedett annak érdekében, hogy a gyermekeit gondozó szülő (az anya) a kapcsolattartást szabályozó határozatban foglaltaknak eleget tegyen. Véleménye szerint a gyámhivatal eljárása során nem a gyermekek, hanem a gondozó szülő érdekeit vette figyelembe. A panaszos beadványt intézett a Hajdú-Bihar Megyei Gyámhivatalhoz is, (a továbbiakban: megyei gyámhivatal) választ azonban nem kapott.     
	A panaszos beadványában foglaltakkal kapcsolatban felmerült az Alkotmányban rögzített demokratikus jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazásom alapján az ügyben vizsgálatot indítottam.
	Az ügyben illetékes első- és másodfokú gyámhivatal vezetőjétől a panaszos beadványában foglaltakkal kapcsolatban tájékoztatást kértem, egyidejűleg bekértem a keletkezett határozatok másolatát, és azokat áttanulmányoztam.
A megállapított tényállás:
	A panaszos először 2000 novemberében kérte a gyámhivatal segítségét annak érdekében, hogy két kiskorú gyermekével a Debreceni Városi Bíróság egyezségen alapuló végzése szerint kapcsolatot tudjon tartani. A gyámhivatal a panaszos bejelentését követően a szülőkkel közösen próbált megoldást találni a kapcsolattartás terén jelentkező problémákra, melyek átmenetileg rendeződtek. Később azonban mindkét szülő részéről érkeztek jelzések a kapcsolattartásra vonatkozóan. Az anya kérte kapcsolattartás újraszabályozását, hivatkozva arra, hogy a panaszos rendszertelenül él ezen jogával, míg a panaszos az anyát okolta a kapcsolattartások elmaradásáért. A gyámhivatal együttesen idézte a szülőket, de nem tudott közöttük egyezséget létrehozni, ezért elrendelte valamennyi érdekelt (a szülők és a két kiskorú gyermek) pszichológiai vizsgálatát, valamint pedagógiai véleményt kért a kiskorúakról. A panaszos vizsgálatára – többszöri – időpont egyeztetési problémák miatt nem került sor, így a gyámhivatal a 2002. június 26-án kelt, 20.450-6/2002. számú határozatában ennek hiányában döntött a kapcsolattartás újraszabályozásáról. A panaszos a határozat ellen fellebbezéssel élt, a megyei gyámhivatal az első fokú döntést helybenhagyta. 
	A panaszos 2002. augusztus és szeptember hónapjában ismét jelezte hogy a kapcsolattartások az anya hibájából meghiúsultak, és kérte a gyámhivatalt, hogy a gondozó szülőt kötelezze útiköltségének megtérítésére.  Az anya ezzel szemben úgy nyilatkozott, hogy a panaszos az, aki nem tesz eleget a kapcsolattartásra vonatkozó kötelezettségeinek. A gyámhivatal a szülők ellentmondásos nyilatkozatai miatt felkérte a panaszost, hogy jelölje meg azokat az időpontokat, amikor a kapcsolattartás meghiúsulása miatt útiköltségének megtérítését kéri. A panaszos 2002. október 2-án kelt – számlákkal és vasúti jegyekkel ellátott – beadványában egyetlen olyan konkrét időpontot sem tudott megjelölni, amikor jogosult lett volna kapcsolattartásra és az nem jött létre. A számlák és vasúti menetjegyeket – melyeket a gyámhivatal egyenként ellenőrzött – ugyanis nem a szabályozásnak megfelelő napokra szóltak, tehát a panaszos nem tudta hitelt érdemlően bizonyítani, hogy a kapcsolattartások a gondozó szülő hibájából maradtak el. 
	A panaszos – 2002. október 7-én kelt beadványában – kérelmet terjesztett elő az őszi időszakos kapcsolattartás szabályozása iránt is. A gyámhivatal eljárása során megállapította, hogy a szabályozásra időhiány miatt nincs lehetősége, és a szülők viszonya miatt nincs mód az egyezség létrehozására sem.
A gyámhivatal a panaszos költségtérítésre, valamint az időszakos kapcsolattartásra vonatkozó kérelmét a 20.450-14/2002. számú, 2002. október 14-én kelt határozatával elutasította. A határozat a fellebbezésre nyitva álló idő leteltével jogerőre emelkedett.
	2002. október 29-én kelt a panaszos újabb kérelme, melyben megjelölte az eltelt időszak alatt elmaradt kapcsolattartások időpontját és ismét kérte útiköltségének megtérítését. A gyámhivatal annak érdekében, hogy tisztázza a kapcsolattartások körüli félreértéseket, valamint az elmaradt láthatások okát, egy időben kívánta nyilatkoztatni a szülőket és a gyermekeket, az idézésre azonban csak a gondozó szülő és a kiskorúak jelentek meg. Az Ő nyilatkozataik alapján a gyámhivatal megállapította, hogy a panaszos rendszertelenül és továbbra sem a szabályozásnak megfelelő időben megy a gyermekekért.  
	Ugyanezt állapította meg a gyámhivatal a panaszos november 13-án kelt kérelme vonatkozásában is, hiszen az abban feltüntetett időpontokban – csakúgy, mint az előzőekben – nem volt jogosult kapcsolattartásra. A beadvány tartalmazta a panaszos azon kérelmét is, miszerint a gyámhivatal kötelezze a gondozó szülőt arra, hogy minden második hónapban ő vigye a gyermekeket a kapcsolattartás helyszínére, majd menjen is értük.
A gyámhivatal a panaszos október 29-i és november 13-i beadványát a 20.450-17/2002. számú, 2002. november 19-én kelt határozatával utasította el. A panaszos a határozat ellen fellebbezést nyújtott be, majd 2002. december 14-i keltezéssel a megyei gyámhivatal részére is megfogalmazta kapcsolattartási problémáit. A megyei gyámhivatal a GYH. 9865-1/2003. számú, 2003. január 9-én kelt – az első fokú döntést jóváhagyó határozatában – elbírálta a panaszos hivatalhoz intézett levelét is.  
	Az azóta eltelt időszak alatt a kapcsolattartásra vonatkozóan egyik szülő részéről sem érkezett újabb kérelem a gyámhivatalhoz.
Érintett alkotmányos jog:
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1)  A Magyar Köztársaság független, demokratikus állam. 
Alkalmazott jogszabályok:
•	1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról
Csjt. 92. § (1) A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani. A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn.
(2) A szülőnek joga van gyermekével kapcsolatot tartani akkor is, ha szülői felügyeleti joga szünetel.
•	149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról
27. § (1) A kapcsolattartás célja, hogy 
a) a gyermek és a szülő, valamint a más kapcsolattartásra jogosult közeli hozzátartozó közötti családi kapcsolatot fenntartsa, továbbá
b) az arra jogosult szülő a gyermek nevelését, fejlődését folyamatosan figyelemmel kísérje, tőle telhetően elősegítse.
(2) A kapcsolattartási jog formái: folyamatos és időszakos kapcsolattartás a gyermek elvitelének jogával és visszaadásának kötelezettségével, továbbá a gyermek tartózkodási helyén történő meglátogatása, levelezés, telefonkapcsolat, ajándékozás, csomagküldés.
29. § (1) A gyámhivatal vita esetében a kapcsolattartást bármelyik fél kérelmére szabályozza, kivéve, ha a szülő és a gyermek kapcsolattartásának megállapítása a bíróság hatáskörébe tartozik.
30. § (1) A gyámhivatal, illetőleg a bíróság a kapcsolattartást elsősorban egyezség létrehozásával - tárgyalás megtartásával - rendezi. Ennek során a szülő és más kapcsolattartásra jogosult a folyamatos és az időszakos kapcsolattartás gyakoriságáról és időtartamáról, a gyermek átadásának és visszaadásának helyéről, idejéről és módjáról, a kapcsolattartás elmaradására vonatkozó értesítési kötelezettségről, az elmaradt kapcsolattartás pótlásáról, valamint - szükség szerint - egyéb formáiról megegyezhetnek.
(5) Egyezség hiányában a gyámhivatal, illetőleg a bíróság - a kapcsolattartás céljának megfelelően - a szülő és más kapcsolattartásra jogosult méltányos érdekére, körülményeire és a gyermek korára, egészségi állapotára, tanulmányi előmenetelére tekintettel a gyermek érdekében dönt.
33. § (5) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó jogerős határozatnak önhibájából nem tesz eleget, a gyámhivatal őt a jogosultnak a kapcsolattartás meghiúsítása folytán keletkezett igazolt költségei (pl. utazási költség) viselésére kötelezi.
Vizsgálat megállapításai:
	A rendelkezésemre álló dokumentumok alapján megállapítottam, hogy a gyámhivatal a panaszos gyermekeinek kapcsolattartási ügyében a jogszabályi előírásoknak megfelelően járt el. Mindvégig a szülők közötti egyezség létrehozásával – tárgyalás megtartásával, ennek során a gyermekek meghallgatásával – próbálta rendezni a kapcsolattartás során felmerült problémákat. A szülők figyelmét felhívta a kapcsolattartási szabályok következetes betartására.   
	Az anya újraszabályozásra irányuló kérelmének elbírálásakor – miután a szülők között nem jött létre egyezség – a megalapozott döntés meghozatala érdekében szakértőt rendelt ki, a gyermekekről pedagógiai véleményt kért, majd az összes körülményt – különös tekintettel a gyermekek érdekét – figyelembe véve döntött. 
	Úgyszintén körültekintően járt el a gyámhivatal a panaszos kérelmeinek elbírálásakor is. Így megalapozott volt azon döntése, melyben a panaszos költségtérítési igényét elutasította, hiszen a hatósági eljárás során megállapítást nyert, hogy a panaszos a beadványaiban feltüntetett időpontokban nem volt jogosult kapcsolattartásra. Az őszi időszakos kapcsolattartás szabályozására – miután a panaszos október 7-én nyújtotta be kérelmét – időhiány miatt valóban nem volt lehetősége a gyámhivatalnak, határozatában azonban tájékoztatta az ügyfelét, hogy erre vonatkozó kérelmét a jövőre nézve előterjesztheti. Jogszerűen járt el a gyámhivatal akkor is, amikor – nem a panaszos, hanem a gyermekek érdekeit figyelembe véve – elutasította a panaszos azon kérelmét, miszerint minden második hónapban az anya vigye a gyermekeket a kapcsolattartás helyszínére, majd menjen is értük.    
	Nem mulasztott a megyei gyámhivatal sem, hiszen a 9865-1/2003. számú határozatában megfogalmazta a panaszos hozzá intézett levelével kapcsolatos álláspontját.  
	Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a panaszos gyermekeivel való kapcsolattartási ügyében eljáró első- és másodfokú hatóságok alkotmányos joggal összefüggésbe hozható visszásságot nem okoztak, ezért az ügyet az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján országgyűlési biztosi intézkedés nélkül lezárom.
Budapest, 2003. október 14.
Takács Albert