OBH 1294/2003
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Pásztor Imre 
Az eljárás megindulása:
	Szabadságvesztés büntetését töltő elítélt a Balassagyarmati Fegyház és Börtönből küldött panaszában azt kifogásolta, hogy a cipőgyárban végzett munkája során, bár elhelyezése megfelelő volt, pszichés eredetű egészségi panaszai keletkeztek. Az intézetben azonban nem segítettek problémáján. 
A panasz alapján alkotmányos joggal összefüggő visszásság gyanúja merült fel, ezért vizsgálatot rendeltem el.

Az érintett alkotmányos jogok:
•	A legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alkotmány 70/D. § /1/ bekezdése) valamint 
•	a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § /1/ bekezdése). 
Az érintett jogszabályok:
•	A büntetések és intézkedések végrehajtásáról szóló többször módosított 1979. évi 11. tvr. (Bv. tvr.) 
•	A szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásáról szóló 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet
Az eljárás lefolytatása:
	A vizsgálat során megkerestem a büntetés-végrehajtás országos parancsnokát, akinek vizsgálatát kértem. A vizsgálat eredményéről az országos parancsnok, írásban tájékoztatott és ahhoz mellékelte az ügyhöz tartozó iratok másolatát is.
A vizsgálat megállapításai:
	A panaszost a rendőrség 1999. július 12-én vette őrizetbe, majd a Békéscsabai Városi Bíróság 1999. július 15-én kelt Bk. 134/1999/2. számú végzésével elrendelte az előzetes letartóztatását. Ekkor került a Békés Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetbe. Röviddel ezután a Gyulai Városi Bíróság 13. Fk. 1318/1999/25. számú ítéletével – nem jogerősen – 3 évi börtön fokozatú szabadságvesztésre és 2 évi közügyektől eltiltásra ítélte, ezért 2000. február 14-én átszállították a Pálhalmai Országos Büntetés-végrehajtási Intézetbe. 
	2000. november 6-án – esetleges foglalkoztatás céljából – visszaszállították a gyulai intézetbe. Az intézet foglalkoztatási és befogadási bizottsága azonban a panaszost nem állította munkába, mert rendszeresen megsértette az intézeti szabályokat és a vele szemben támasztott követelményeket. Ezen magatartásai miatt (pl.: körletrend megsértése, tiltott tárgy tartása, szándékos egészségkárosítás, fogvatartott bántalmazása) hét esetben kapott fenyítést. A marasztalások között volt feddés, személyes szükségletre fordítható pénz csökkentése, és magánelzárás. Ezekre tekintettel az intézet parancsnoka 2001. szeptember 11-én kezdeményezte az elítéltre kiszabott szabadságvesztés büntetés végrehajtási fokozatának súlyosítását. A Békés Megyei Bíróság büntetés-végrehajtási bírója a panaszos büntetésének hátralevő részére börtön helyett fegyház fokozatot állapított meg. Ez ellen a határozat ellen bejelentett fellebbezést a bíróság 2001. szeptember 20-án kelt Bv. 87/2001/3. számú végzésével elutasította, így az jogerőre emelkedett és a panaszost átszállították a Balassagyarmati Fegyház és Börtönbe. 
	Az új intézet befogadási és foglalkoztatási bizottságának döntése alapján az Ipoly Cipőgyárban, mint gépi varrót alkalmazták. 2002. július 4-én – jelentkezése alapján – engedélyt kapott cipőgyártó szakmunkásképző iskolába történő beiratkozásra. Időközben foganatba vették 4 év 8 hónap és 23 napi fegyház fokozatú szabadságvesztés büntetésének végrehajtását.
	A panaszos magánelzárás fenyítéseinek kiszabása tekintetében az eljárások a törvényi előírásoknak megfeleltek. Minden esetben biztosították a jogorvoslat lehetőségét és a fenyítés végrehajtására, csak az alapul szolgáló határozat jogerőre emelkedése után került sor. Ugyanakkor tény, hogy a fenyítések letöltésére szolgáló helyiségek kevés száma miatt a végrehajtás esetenként bizonyos késedelmet szenved. Ez a késedelem azonban nem okoz alkotmányos joggal összefüggő visszásságot, nem sérti a fogvatartottak – így a panaszos jogos érdekét. Legutóbb, amikor 2002. december 3-án a panaszos megtagadta a körletre való visszatérést, a felügyelő fegyelmi lapot állított ki. Az intézet parancsnoka, pedig 2002. december 13-án – a személyzet utasításának megtagadása miatt – 10 napi magánelzárás fenyítéssel sújtotta. A határozattal szemben a panaszos fellebbezéssel élt. A büntetés-végrehajtási bíró a fegyelmi határozatot hatályban tartotta, a Nógrád Megyei Bíróság pedig – 2003. január 28-án kelt Bf. 34/2003/2. számú végzésével – az e határozattal szemben benyújtott fellebbezést elutasította. A 10 napi magánelzárás fenyítést a panaszos 2003. március 13-a és 23-a között letöltötte.
	Panaszos 2002. október első napjaiban hozzátartozóitól értesült, hogy családja autóbalesetet szenvedett. Lehetőséget kapott arra, hogy hozzátartozóival telefonon felvegye a kapcsolatot és érdeklődjön a balesetről. A hír annyira megviselte, hogy orvosi vizsgálatra jelentkezett. Ekkor gyógyszerrel látták el. Amikor pedig az ápoló jelezte, hogy a fogvatartott továbbra is feszült, szakorvosi vizsgálatára került sor. Az orvos ekkor néhány napos munka alóli felmentést és betegszobai ellátást javasolt. A betegszobán a panaszos kérte, hogy látogatókat fogadhasson. 2002. október 19-én délelőtt édesanyja és egyik nagyszülője látogatta meg. 
	2002. november 4-én szakorvosi vizsgálaton jelezte, hogy szúrást érez a mellkasában és karja is, fáj. A betegszobai elhelyezés során gyógyulása folyamatos volt és a kontrollvizsgálaton 2002. november 13-án gyógyultnak nyilvánították.
	Az intézetben szolgálatot teljesítő felügyelő 2003. február 19-én elöljárójának azt jelentette, hogy a panaszos fogvatartott, televízió fejében cigarettát és pénzt kínált neki. Emiatt az intézet parancsnoka feljelentést tett a fogva tartottal szemben, a Btk. 253. § (2) bekezdésébe hivatali vesztegetés bűntettének gyanúja miatt. A Nógrád Megyei Rendőr-főkapitányság Vizsgálati Osztálya 2003. március 17-én kelt 8/2003. bü. számú határozatával, a Be. 127. § (1) bekezdés a/ pont II. fordulata alapján a nyomozást megtagadta. 
	A balassagyarmati intézet parancsnoka a túlzsúfoltságra hivatkozva kérte a nem foglalkoztatottak közül néhány fogvatartott, köztük panaszos átszállítását más intézetbe. Ennek országos parancsnoki engedélyezése után panaszost 2003. június 2-án átszállították a Márianosztrai Fegyház és Börtönbe.
A vizsgálat megállapításai:
	Szabadságvesztés büntetését töltő panaszosnak az egészségügyi ellátással kapcsolatos állításai nem bizonyultak valósnak. A családtagjait ért balesettel kapcsolatos egészségügyi panaszai nincsenek összefüggésben intézeti tartózkodásával. Ugyanakkor az egészségügyi ellátást minden tekintetben megkapta. Amikor panaszát jelezte azonnal orvoshoz került, gyógyszeres ellátást kapott, majd a szakorvosi vizsgálata is megtörtént. Gyógykezelése idején látogatót is fogadott.
	Fenyítéseinek kiszabására is minden esetben a törvényi előírások betartásával lefolytatott vizsgálatok alapján került sor, és biztosították a fogvatartott számára a jogorvoslati lehetőséget is. 
	Mindezekre figyelemmel megállapítottam, hogy az ügyben a fogvatartott egészségügyi ellátásával és a vele szemben lefolytatott fegyelmi eljárásokkal kapcsolatban alkotmányos joggal összefüggő visszásság nem igazolódott, ezért az ügyet ajánlás nélkül lezárom.
Budapest, 2003. szeptember 24.
Takács Albert