OBH 1277/2003.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Izafé Éva

Hivatalból indult vizsgálat az egészségügyi törvénynek a halottakkal kapcsolatos rendelkezései végrehajtásáról, valamint a rendkívüli halál esetén követendő eljárásról szóló a 34/1999. (IX. 24.) BM-EüM-IM együttes rendelet kiegészítéséről
Az eljárás megindulása:
A Magyar Hírlap 2003. 01. 24-ei sajtóhíradása, „Órákig kell várni a halottszállítókra” címmel arról tudósított, hogy Budapesten, a XV. kerületben az egyik közterületen meghalt egy személy, akit a halottszállító kocsi csak három óra negyvenöt perc elteltével szállított el a helyszínről. 
A vizsgálat az Alkotmányban garantált emberi méltósághoz való jog érintettsége miatt indult.
A megállapított tényállás:
A híradás kiemelte, hogy a jogszabályok szerint a halottszállítóknak négy órán belül kell elvinniük a holttesteket, ám előfordul, hogy az utcán meghalt emberek órákon át fekszenek a közterületeken a járókelők szeme láttára. Így történt ez nemrégiben a XV. kerületben is. A Budapesti Temetkezési Intézet Rt. (Rt.) általában három autóval járja a várost, s naponta 15-20 helyre hívják őket. A cikkben szereplő esetben délután három óra körül a közterületen rosszul lett és összeesett egy ember. Mire a mentők kiértek, az orvos már csak a halál beálltát tudta megállapítani. Az elhunyt teste ezután délután fél négytől este negyed nyolcig a földön hevert. A holttestet két rendőr őrizte. A cikk szerint az Rt munkatársa úgy tájékoztatta a cikk szerzőjét, hogy a jogszabályok szerint négy órán belül kell a holttesteket a helyszínről elvinniük. Ez az említett napon három óra negyvenöt perc alatt teljesült.
Az eljárás során megkerestem az Rt. vezérigazgatóját és tájékoztattam, hogy a hivatalból való vizsgálatot az indokolja, hogy az egységes négy órán belüli szabályozás egy közterületen elhunyt személy esetében felvetheti az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot, másrészt a cikkben hivatkozott szabályozás a hatályos joganyagból nem ismerhető meg. Kértem, hogy a XV. kerületi ügyről, illetve az elszállítás szabályozásáról tájékoztasson.
A vezérigazgató válaszában közölte, hogy az Rt. központi diszpécserszolgálata 2003. 01. 21-én 16 óra 34 perckor kapta a bejelentést az orvostól. Mivel a rendőrség ügyeletese nem minősítette az ügyet rendkívüli halálesetnek, az Rt. munkatársai a technológiai előírásoknak megfelelően, az előírt négy órás határidőn belül, 20.00 órakor az elhunytat elszállították. Ezt követően a vezérigazgató arról tájékoztatott, hogy jelenleg nincs olyan hatályos jogszabály, amely Budapesten előírná azt, hogy mennyi időn belül kell az elhunytat elszállítani. Amennyiben a rendőrség a halálesetet rendkívülinek minősítette volna, úgy a rendőrségi halott szállításra vonatkozó szerződésnek megfelelően az elhunytat legfeljebb két órán belül elszállítja. Átérezve a felmerülő problémát, tehát azt, hogy a közterületen elhunyt személyeket a lehető legrövidebb időn belül el kell szállítani, a vezérigazgató utasítást adott ki a budapesti halott szállítás hatékonysága érdekében. Ennek keretén belül a szállításban résztvevő autók száma, illetve azok elosztása átszervezésre került. Arra vonatkozóan is intézkedett, hogy a jövőben minden közterületen fekvő elhunyt elszállítása elsőbbséget élvezzen.
További információként a Budapesti Rendőr-főkapitányság munkatársa volt segítségemre, a temetkezési szolgáltató és a BRFK között létrejött megállapodás részletének ismertetésével, melyben a felek abban állapodtak, meg, hogy a szerződésben rendezett esetekben a halott szállítást a temetkezési szolgáltatónak haladéktalanul meg kell kezdeni.
Az ügy jogszabályi háttere:
•	1999. évi XLIII. Törvény a temetőkről és a temetkezésről
Halott szállítás
35. § (1) Holttestet szállítani kizárólag a közegészségügyi és a járványügyi szabályokat és az alapvető kegyeleti feltételeket kielégítő, erre a célra kialakított járműben, fedéllel ellátott koporsóban (szállítókoporsóban) lehet.
(2) Rendkívüli halálesetekkel összefüggő halott szállításról külön jogszabály rendelkezik.
•	34/1999. (IX. 24.) BM-EüM-IM együttes rendelet az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvénynek a halottakkal kapcsolatos rendelkezései végrehajtásáról, valamint a rendkívüli halál esetén követendő eljárásról
Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény (a továbbiakban: Eütv.) 217. §-ának (4) bekezdésében és 218. §-ának (5) bekezdésében, valamint a temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény 41. §-ának (2) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján a következőket rendeljük el:
A holttest szállításával, eltemetésével, elhamvasztásával kapcsolatos egyéb rendelkezések
14. § (1) A holttest kórbonctani vizsgálatra történő szállításának költségét a kórbonctani vizsgálatra illetékes kórház viseli.
(2) A kórházon kívül meghalt személy holttestének temetőbe szállításáról - a halottvizsgálati bizonyítvány kiadásával - a halottvizsgálatot végző vagy a halálokot megállapító orvos intézkedik. A temetésre kötelezettet erről egyidejűleg értesíti.
(3) Kórházon kívüli szülés (vetélés) esetén - ha a magzat halva született, vagy élve született, de a születését közvetlenül követően meghalt - a szülésnél (vetélésnél) közreműködő, illetve a halottvizsgálatot végző orvosnak az anya és a holttest (abortum) kórházba való szállításáról kell intézkednie. Vetélés esetén halottvizsgálati bizonyítványt kiállítani nem kell.
(4) A kórházon kívül, nem rendkívüli módon meghalt személy holttestének a halál bekövetkezése helyéről történő, legkésőbb 16 órán belüli elszállításáról a halottvizsgálatot végző orvos intézkedik. Ha a halál okát a halál bekövetkezését követő 16 órán belül egyértelműen megállapítják, a holttestet az eltemetés helye szerinti temetőbe kell szállítani. Ha a halál oka a halál bekövetkezését követő 16 órán belül nem állapítható meg, a holttestet a további intézkedésig a legközelebbi boncolóhelyiség-csoportot fenntartó temetőbe vagy kórházi patológiai osztályra kell szállítani. A kórbonctani vizsgálat céljából történő továbbszállítás költségét a halál helye szerint illetékes kórház viseli.
•	A Budapesti Temetkezési Intézet Rt. és a Budapesti Rendőr-főkapitányság megállapodása a rendőrségi halott szállításra vonatkozó - 2002. december és 2005 december - közötti időre kötött megállapodása:
….
A Vállalkozó kötelezettségei és jogai
7.1. Vállalkozó (temetkezési szolgáltató) fő kötelezettsége a Megrendelő (BRFK) értesítése alapján megfelelő helyen és időben, szállításra alkalmas állapotban a járművet kiállítani, és a halott szállítást haladéktalanul megkezdeni, és a Megrendelő által megadott helyre szállítani.
….
Az érintett alkotmányos jog:
•	1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
A vizsgálat megállapításai:
Az országgyűlési biztos - a megfelelő feltételek fennállása esetén - hivatalból is eljárhat az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében. 
A közterületen, közel négy órán át fekvő elhunyt esete felvetette az elhunyt személyekkel kapcsolatos szállítási szabályozás megvizsgálását.
A temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. Törvény 35. § (2) bekezdése a halott szállításra vonatkozóan csak a rendkívüli halálesetekkel összefüggésben utal és kimondja, hogy arról külön jogszabály rendelkezik.
Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvénynek a halottakkal kapcsolatos rendelkezései végrehajtásáról, valamint a rendkívüli halál esetén követendő eljárásról szóló 34/1999. (IX. 24.) BM-EüM-IM együttes rendelet szabályozza a holttest szállításával, eltemetésével, elhamvasztásával kapcsolatos teendőket.
A 14. § (4) bekezdése kimondja, hogy a kórházon kívül, nem rendkívüli módon meghalt személy holttestének a halál bekövetkezése helyéről történő, legkésőbb 16 órán belüli elszállításáról a halottvizsgálatot végző orvos intézkedik. Ha a halál okát a halál bekövetkezését követő 16 órán belül egyértelműen megállapítják, a holttestet az eltemetés helye szerinti temetőbe kell szállítani. Ha a halál oka, a halál bekövetkezését követő 16 órán belül nem állapítható meg, a holttestet a további intézkedésig a legközelebbi boncolóhelyiség-csoportot fenntartó temetőbe vagy kórházi patológiai osztályra kell szállítani. A kórbonctani vizsgálat céljából történő továbbszállítás költségét a halál helye szerint illetékes kórház viseli.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy ugyan van szabályozás a holttest elszállításával kapcsolatban, ez azonban azokra az esetekre vonatkozhat, amikor intézményben, esetleg otthon, tehát zárt helyiségben következik be a haláleset. Ezekben az esetekben az előírások betartása mellett fel sem merül az elhunyttal kapcsolatos emberi méltóságot sértő tárolási körülmény, mivel az intézményi ellátás szervezési folyamatai ezt rendezik. Azokban az esetekben, amikor hozzátartozó nélkül, otthon következik be az esemény, a haláleset megállapításának bekövetkeztéig eltelt hosszabb idő felvethet méltánytalan körülményeket, de ez nem jelent mulasztást, közszemlére tételt, tekintve, hogy a körülmények eltérnek jelen vizsgálat tárgyától.
Abban az esetben, ha a haláleset (nem rendkívüli) a közterületen vagy középületben következik be, méltánytalan helyzetet teremt, ha órákig fekszik a halott a földön, ahol gyalogos és gépjármű közlekedés van, esetleg arra kisgyermekek is haladnak. Az utóbbi csoport esetében nem a halál tényével való szembesülés mindenáron való elhárítására utalok, hiszen az ezzel kapcsolatos szocializáció fontos a nevelkedés során. Annak megtapasztalása azonban, hogy az emberi élet végével – a megfelelő szabályozás hiányában – a jog az intézkedésre jogosult és kötelezett szervektől nem követel meg méltányos bánásmódot, mindenképpen kiküszöbölendő feladat.
Ilyen súlyú kérdés nem rendezhető oly módon, hogy a temetkezési szolgáltató a belső technológiai előírásaiban négy órán belüli elszállítást ír elő, és azzal sem oldható meg, hogy Budapesten a rendőr-főkapitányság és a temetkezési szolgáltató 2002 december és 2005 december közötti időre együttműködési megállapodásban rendezte a halottszállítási tevékenységet. A szerződés azért sem pótolja a vizsgálatban felvetett problémát, mert ennek alapján a vállalkozó (temetkezési szolgáltató) csupán arra kötelezett, hogy a megrendelő (BRFK) értesítése alapján, megfelelő helyen és időben, szállításra  alkalmas állapotban a járművet kiállítsa, a halottszállítást haladéktalanul megkezdje, és a megrendelő által megadott helyre a szállítást elvégezze.
Álláspontom szerint a „haladéktalanul” meghatározás az emberi méltóság és a kegyeleti jog szempontjából helyeselhető, ám ennek alapján nem követelhető meg, hogy a közterületi, középületekben bekövetkezett halálesetek mindenképpen elsőbbséget kapjanak, és ennek betartása számon is kérhető legyen. Célszerű lenne a megállapodásnak a teljesítési határidő szempontjából olyan differenciált módosítása, amely a közterületi, illetve mindenki számára nyitva álló szolgáltató, kereskedelmi, kulturális stb. helyeken bekövetkezett, de a rendőrség által nem rendkívüli halálesetnek minősített eseményt követően, a rendőrség intézkedése után azonnal, de legkésőbb egy órán belül meg kell történni a halott elszállításának. Célszerű annak átgondolása is, hogy nem csak Budapesten, hanem az egész országban helyes lenne egy hasonló megállapodás, az ORFK vagy a megyei rendőrfőkapitányok és a nagyobb megyei temetkezési szolgáltató társaságok között.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az Alkotmányban rögzített emberi méltósághoz való jog, és az abból levezethető kegyeleti jog érvényesülésének vizsgálatakor számos alkalommal hivatkozott az Alkotmánybíróság határozataira. Az Alkotmánybíróság ítélkezési gyakorlatában kezdettől fogva kiemelt jelentőséget tulajdonított az emberi méltósághoz való jognak, amelyet az alkotmányos alapjogok hierarchiájának élére helyezett.
Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvényhez fűzött Kommentár kifejti, hogy:
A személyiségi jogok alanya természetesen csak jogképes személy lehet. Ebből is következően nincs mód az elhunyt vagy megszűnt személy személyiségi jogainak érvényesítésére. E megállapításnak nem mond ellent a kegyeleti jogra vonatkozó jogosítványok törvényi szabályozása, mivel az - a gyakorlat felfogásában - az elhunyt természetes személy meghatározott személyiségi jogainak sérelmén keresztül magában foglalja a jogérvényesítésre jogosult személyiségi jogainak, sőt a közérdeknek a csorbulását is.
A kegyeleti jog tágabb értelemben mindenkit megillet, akinek emlékében az elhunyt él. Polgári jogi értelemben az emberi személyiség, az ember jogképessége a halállal megszűnik. A halott emléke, emberi méltósága és jóhírneve azonban a Polgári Törvénykönyv védelme alatt áll, ezek megsértésekor a személyhez fűződő jogok megsértésének esetére biztosított polgári jogi igényeket lehet érvényesíteni.

Összegezve: A kórházon kívül, nem rendkívüli módon meghalt személy holttestének a halál bekövetkezési helyéről történő, legkésőbb 16 órán belüli elszállításról szóló szabályozás mellett szükséges a közterületen, és a mindenki számára nyitva álló kereskedelmi, szolgáltató és egyéb középületekben elhunyt személyek elszállítására vonatkozó további szabályozás. Erre az esetre egy sokkal szűkebb, haladéktalanul megkezdett és legfeljebb egy órán belül történő elszállítási kötelezettség meghatározása szükséges. 
Mindezek alapján nyilvánvaló, hogy a közterületen elhunyt személy elszállításának közel négy óráig tartó elmulasztása az Alkotmányban garantált emberi méltósághoz való joggal, és az ehhez kapcsolódó kegyeleti joggal összefüggésben visszásságot okozott.
Kezdeményezés:
1. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §-a alapján felkérem a Budapesti Temetkezési Intézet Rt. vezérigazgatóját és a Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetőjét, hogy a hivatkozott együttműködési megállapodásukat az emberi méltósággal és a társadalom kegyeleti érzésével összhangban, megfelelő módon pontosítsák.
2. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §-a alapján felkérem az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjét, hogy amennyiben a megyei főkapitányságok a budapesti halottszállításhoz hasonló szerződéseket kötnek, úgy hívja fel figyelmüket a vizsgálatban feltárt visszásságra, és arra, hogy a megfelelő szerződéskötésekkel, illetve módosításokkal segítsék elő a hasonló esetek elkerülését.
Jogalkotási javaslat :
Felkérem a belügyminisztert annak megvizsgálására, hogy kezdeményezésemre tekintettel, indokoltnak tartja-e az egészségügyi törvénynek a halottakkal kapcsolatos rendelkezései végrehajtásáról, valamint a rendkívüli halál esetén követendő eljárásról szóló a 34/1999.     (IX. 24.) BM-EüM-IM együttes rendelet 14. §-ának kiegészítését.

Kérem a belügyminisztert, a Budapesti Temetkezési Rt. vezérigazgatóját, valamint az Országos és a Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetőjét, hogy a kezdeményezéssel, illetve a jogalkotási  javaslattal kapcsolatos álláspontjukról, valamint a  megtett intézkedésről 60 napon belül értesíteni szíveskedjenek.

Budapest, 2003. március 17.

Lenkovics Barnabás