Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1252/2003. számú ügyben

Kapcsolódó ügyek: 2774/2003., 2815/2003., 2865/2003., 2907/2003., 2961/2003., 3047/2003., 3143/2003., 3376/2003., 3720/2003., 4388/2003., 4865/2003., 5068/2003., 5080/2003., 5556/2003., 5685/2003.

Előadó: dr. Juhász Orsolya, dr. Somosi György

A vizsgálat megindulása

2002-ben OBH 1377/1999. számon átfogó vizsgálatot folytattam a vendéglátó-egységeknek a lakóhelyi környezetre gyakorolt zavaró zaj- és rezonancia-hatásai tárgyában.
A korábbi évekhez hasonlóan 2003-ban is jelentős számban érkeztek olyan panaszok, amelyekben az indítványozók a lakóhelyük közelében - gyakran a lakóházukban - lévő vendéglátóipari-egység zajos, nyugalmukat zavaró működését sérelmezték. A panaszosok számára zavaró a távozó vendégek utcai hangoskodása, kulturálatlan viselkedése is. Az egyedi panaszok nagy száma miatt ismét szükségesnek tartottam a probléma átfogó vizsgálatát az egyedi ügyek bemutatásán keresztül.
Vizsgálatomat az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében rögzített jogállamiságból fakadó jogbiztonság, az abból levezethető tisztességes eljáráshoz való jog, a 9. § (2) bekezdése szerinti vállalkozáshoz való jog, a 13. § (1) bekezdésében deklarált tulajdonhoz való jog, valamint az egészséges környezethez és a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (18. §, 70/D. §) érintettsége miatt indítottam.
A vizsgálat részeként valamennyi ügyben megkerestem a települési önkormányzat jegyzőjét és tájékoztatást kértem a panasszal kapcsolatos álláspontjáról, a polgármesteri hivatalnak a működéssel összefüggő lakossági panaszok alapján tett intézkedéseiről.

A megállapított tényállás

OBH 1252/2003.
A budapesti VI. kerületi panaszos - a társasház lakói nevében - a polgármesteri hivatal eljárását sérelmezte. Előadta, hogy a társasházban működő London SOHO Cafe Étterem és Söröző engedélyezési eljárása során teljesen figyelmen kívül hagyták a társasház kikötéseit. A 2002. február 1-jén kiadott működési engedély szerint a hatóság melegkonyhás vendéglátó üzlet működését engedélyezte. A közösség hozzájáruló nyilatkozatában az áll, hogy az étterem 11-24 óráig tarthat nyitva, az étteremben halk háttér zene szólhat, mely a lakók nyugalmát nem zavarhatja. A nyitáskor derült ki a lakók számára, hogy az étterem alatti pincét is beépítették oly módon, hogy ott élőzenei koncerteket és diszkó rendezvényeket is tarthassanak 04-óráig.
2002. február 20-án a jegyző a műsoros előadások, zenés táncos rendezvények tartását megtiltotta. A határozatot az érintettek átvették, az jogerőre emelkedett. 2002. május 15-én az Építési Iroda a megállapított zajterhelési határértékek betartásával történő gépi zeneszolgáltatást engedélyezte, a határozatot a Fővárosi Közigazgatási Hivatal helybenhagyta. 2003. február 10-én a zenés rendezvények tartását megtiltó határozatban előírtak megszegése miatt 100 000 Ft. végrehajtási bírsággal sújtották az üzemeltetőt.
A lakóközösség az üzletkör bővítéséhez (zenés szórakozóhely üzletkör felvétele) nem járult hozzá, a hatóság az erre irányuló, 2003. február 27-én kelt kérelmet 2003. április 14-én elutasította. Új eljárás keretében a hatóság – a közgyűlés tiltó határozatát elfogadva – a tevékenységi kör zenés szórakozóhellyel való bővítését ismételten elutasította. Az ismételt fellebbezés alapján eljáró Fővárosi Közigazgatási Hivatal megállapította, hogy a tiltáshoz szükséges 2/3-os többség nem volt meg a közgyűlésen, ezért az engedély kiadásának nincs jogszabályi akadálya.
Az új eljárásban a tényállás tisztázása érdekében az építési hatóság állásfoglalása szükséges arról, hogy a helyiség alkalmas-e zenés szórakozóhely üzemeltetésére. A hatóság felszólította az üzemeltetőt, hogy csatolja az illetékes környezetvédelmi hatóság zajkibocsátási határértéket tartalmazó határozatát.
A társasházról szóló 1997. évi CLVII. törvény 12. § (3) bekezdése (hatálytalan: 2004. január 1-től) rögzítette, hogy a lakóépületben lévő társasházban a közgyűlés legalább 2/3-os szavazattöbbségű határozatával megtilthatja a külön tulajdonban lévő nem lakás céljára szolgáló helyiség használata, hasznosítása módjának megváltoztatását, ha az a társasház rendes működését vagy a lakhatás nyugalmát zavarná. A (4) bekezdés úgy rendelkezett, hogy ha a nem lakás céljára szolgáló helyiség megváltoztatott használata jogszabályban meghatározott engedélyhez kötött tevékenységhez szükséges, az engedély akkor adható ki, ha a hatóság felhívására - 30 napos határidőn belül - a közgyűlés nem hozott tiltó határozatot.
„A törvény szerint a hatóság csak a közgyűlés tiltó döntését veheti figyelembe. Életszerű példa lehet, hogy a lakók az üzletnyitást általában nem kifogásolják, de hozzájárulásukat kikötésekkel adják meg, például a nyitvatartási időre vonatkozóan állapítanak meg feltételeket, miközben a törvény alapján csak a közgyűlés tiltó határozatának van jogi relevanciája. A lakóközösség védelme, a társasházi törvény 12. § (3) bekezdésében meghatározott cél érvényesülése és az életszerűség megkívánja a hozzájárulás kikötéseinek érvényesíthetőségét. Súlyosan sérti a tisztességes eljáráshoz való jogot, ha erre a hatóság nem figyelmezteti a "hozzájárulást" benyújtó közösséget” (OBH 1377/1999.)
A társasházakról szóló, 2004. január 1-től hatályos 2003. évi CXXXIII. törvény 18. § (3) bekezdése szerint a közgyűlés a nem lakás céljára szolgáló helyiség megváltoztatott használatához a lakhatás nyugalma - így különösen: a zaj- és rezgésvédelem, illetőleg a lakókörnyezetet veszélyeztető más tevékenység megelőzése - érdekében az erre vonatkozó külön jogszabályok előírásainak figyelembevételével kikötött feltételt tartalmazó hozzájáruló határozatot is hozhat.
A törvény 17. §-a úgy rendelkezik, hogy a szervezeti-működési szabályzat meghatározza a külön tulajdonban lévő lakás, illetőleg nem lakás céljára szolgáló helyiség használatának, hasznosításának szabályait a lakóépület céljának, működésének megfelelően. E § a törvény hatálybalépéséig már bejegyzett társasház vonatkozásában 2005. január 1. napján lép hatályba.

OBH 2774/2003.
A balatonfüredi panaszos a lakóhelyével szemben, attól mintegy 20 méterre lévő vendéglátó-egység zajos működését sérelmezte. Előadta, hogy az üzemeltető semmilyen intézkedést sem tesz a zenegép zajkibocsátásának csökkentése érdekében.
Az üzletben 1 db. zenegép található, melyre az üzemeltető a Blautech Kft. zajszintmérési jegyzőkönyve alapján zeneszolgáltatási engedéllyel rendelkezik.
A hatóság több alkalommal, különböző időpontokban (nappal és éjszaka) tartott helyszíni szemlét. A nyári időszakban késő este, a panaszos lakásában is vizsgálták a kiszűrődő zajt, de zavaró zajhatást nem tapasztaltak.
A zeneszolgáltatással kapcsolatos problémák megoldása érdekében tartott tárgyaláson kiderült, hogy kizárólag a panaszost zavarja a vendéglő üzemelése. A tárgyaláson elhangzottak alapján a 2003. május 28-án kelt határozatban a zenegép működését 22.00 óráig, a nyitva tartást 23.00 óráig engedélyezték.
A rendőri jelentések szerint az ellenőrzések alkalmával (2003. december 8., 9., 13., 15., 16.) a járőrök rendzavarást, hangoskodást nem észleltek, a zenegép egyáltalán nem szólt vagy a zene az utcára nem hallatszott ki, a nyitvatartási időt az üzemeltető betartotta.
A 2003. december 11-én este 6 órakor tartott hatósági helyszíni ellenőrzés időpontjában a zenegép nem üzemelt, az utcára zaj nem szűrődött ki.
Az üzemeltető 2003. december 13-án megjelent a polgármesteri hivatalban, ahol előadta, hogy a zenegépet 22.00 órakor kikapcsolja.

OBH 2815/2003.
Az Orosházán lakó panaszos a lakóhelyével szemben lévő vendéglátó-egység zajos működését sérelmezte. Előadta, hogy „hétvégeken az amúgy csendes környék zenegéptől bömbölő, valamint trágár szavakat ordibáló, vaskapurugdosó, kerítés bontó környezetté vált.”
A panaszos első bejelentése 2002. április 18-án érkezett a polgármesteri hivatalba, melyben az egységben szolgáltatott zene hangerejét kifogásolta. Az üzemeltető elismerte, hogy egy-két alkalommal a nyitvatartási időt túllépve üzemeltek pénteki és szombati napon, de a nyitva tartási idő módosítását bejelentette. Elmondta, hogy az egységben 1 db zenegép üzemel, általában 75-80%-os hangerővel.
A 2002. június 25-én előzetes értesítés nélkül tartott helyszíni szemle időpontjában zeneszolgáltatás az egységben nem volt. A 100%-os hangerőre beállított zenegép az utcán nem volt hangosabban hallható, mint egy normál hangerővel működtetett rádió. 2002. június 28-án az egység közvetlen szomszédságában lakók úgy nyilatkoztak, hogy őket az egység működése, a zeneszolgáltatás nem zavarja, pihenésükben nem akadályozza.
A 2002. augusztus 31-én tartott újabb ellenőrzés során a panaszos lakásában kis mértékben hallható volt a zene. Az ellenőrzést végzők megítélése szerint az egységből távozó vagy érkező vendégek hangoskodása zavaróbb lehet a zenénél.
A későbbi ellenőrzések során a hatóság megállapította, hogy az egységben szolgáltatott zene hangereje az ellenőrzések időpontjában nem olyan mértékű, amely zavarhatja a lakók nyugalmát. Az üzemeltető a zenegép maximális hangerejét műszaki beállítással korlátoztatta.
A rendőrségi ellenőrzések eredményeképp csendháborítás és nyitvatartási idő be nem tartása miatt szabálysértési eljárás indult, amely pénzbírsággal zárult.

OBH 2865/2003.
A pécsi panaszos azt sérelmezte, hogy a lakóhelye közelében lévő Patacsi Művelődési Házban napközben zenekarok próbálnak, esténként pedig gyakran diszkó rendezvényeket tartanak, amelyek hangereje zavarja a lakók nyugalmát.
A jegyző 2002. december 27-én a panaszos birtokvédelem iránti kérelmének helyt adott és eltiltotta a művelődési ház vezetőjét a zenés diszkórendezvények tartásától, szervezésétől, zenekari próbák tartásától.
2003. május 21-én a jegyző engedélyezte a hangosítást a művelődési házban azzal a kikötéssel, hogy az állandó lakosokat nem zavarhatja, a műsorzaj a 43/2002. (06.29.) számú önkormányzati rendeletben előírt zajterhelési határértékeket (19-22 óra: 50 dB, 22-04 óra: 40 dB) nem haladhatja meg. A jegyző úgy rendelkezett, hogy az előírásnak megfelelő hangerő-szabályozást zajmérő műszerrel kell végezni, a műsorok alatt a nyílászárókat csukva kell tartani.
A jegyző 2003. augusztus 18-án csendháborítás szabálysértés elkövetése miatt 30 000 Ft. pénzbírságot szabott ki. A szakértői vélemény szerint a zeneszolgáltatás zajkibocsátása 21 dB-lel, az ismételt mérés alkalmával pedig 20 dB-lel haladta meg a megengedett 40 dB határértéket. A szabálysértési hatóság súlyosító körülményként értékelte, hogy az elkövető ellen 2002-ben és 2003-ban már folyt szabálysértési eljárás.
A panaszok miatt szükségessé vált a városban lévő vendéglátó üzletek éjszakai zajkibocsátásának ellenőrzése mellett a kultúrház ilyen jellegű tevékenységének éjszakai ellenőrzése is. A jegyző elrendelte, hogy a közterület-felügyelet a rendelkezésükre álló zajszintmérő készülékkel a rendőrséggel közös éjszakai ellenőrzéseik alkalmával rendszeresen ellenőrizze a kultúrházból származó zaj mértékét és amennyiben túllépést észlelnek, arról azonnal készítsenek jelentést. Ilyen jelentés nem készült, továbbá a panaszostól sem érkezett az utóbbi időben bejelentés a kultúrház zajos működése miatt.

OBH 2907/2003.
A gyulai panaszos a lakóházában üzemeltetett Sörpince elnevezésű vendéglátó-egység működését sérelmezte. Előadta, hogy a hatóság a zeneszolgáltatást azonnali hatállyal megtiltotta, a kötelezett azonban ennek nem tesz eleget.
Élőzene szolgáltatás az egységben 1989 óta folyamatosan van. A panaszos a 2002. január 4-én kelt beadványában a zeneszolgáltatás megtiltását kérte. A hivatal az érintettek meghallgatását követően az eljárást felfüggesztette, mert a kereskedő vállalta, hogy az üzletben szigetelési munkákat, majd saját költségén zajszint mérést végeztet. A 2002 novemberében megtartott műszeres zajmérés határérték feletti eredményt mutatott. A zene zavaró hangerejét az ellenőrzést végzők érzékszervileg is megállapították.
Az üzemeltető a zeneszolgáltatást azonnali hatállyal megtiltó, 2002. december 18-án kelt határozatot megfellebbezte. A Békés Megyei Közigazgatási Hivatal a fellebbezést elutasította, az I. fokú határozatot az azonnali végrehajtás tekintetében az alábbiakkal egészítette ki: „A lefolytatott eljárás közben eltelt idő alatt – közel egy év – az üzemeltetőnek lehetősége lett volna arra, hogy üzlete zeneszolgáltatásának zavaró hatását megszüntesse, hiszen már a legelső ügyben tartott tárgyalás során 2002. január 25-én figyelmeztették annak jogkövetkezményeire, a zeneszolgáltatás azonnali hatállyal történő megtiltásának elrendelhetőségére. Végeztetett ugyan hangszigetelést, de az a zajmérés és az emberi érzékszervi észlelés szerint nem eléggé hatásos. A legegyszerűbb megoldást, a zene hangerejének csökkentését nem alkalmazta.”
A másodfokú határozat 2003. március 5-én jogerőre emelkedett, az üzemeltető a határozat felülvizsgálatát nem kezdeményezte.
Az egységben tartott zeneszolgáltatás miatt a jegyző első alkalommal 10 000 Ft., második alkalommal 50 000 Ft. végrehajtási bírsággal sújtotta az üzemeltetőt, aki időközben több millió forintos beruházással szigetelési munkákat végeztetett. A jelentős változások miatt kérte a végrehajtási eljárás felfüggesztését és a zeneszolgáltatás ismételt engedélyezését.
A jegyző 2003. december 3-án a végrehajtási eljárást felfüggesztette és zajszint mérést rendelt meg a Körös Vidéki Környezetvédelmi Felügyelőségtől.

OBH 2961/2003.
A főváros 21. kerületében lakó panaszos a „Gold Bár” elnevezésű vendéglátó-egység működését sérelmezte. Előadta, hogy a 05 – 24 óra között nyitva tartó egységben nagyon hangos a zeneszolgáltatás, továbbá a mellékhelyiségben lévő elszívó működés közben hallható a lakásban.
Az egység zajkibocsátásának vizsgálatára felkért akusztikai szakértő megállapította, hogy a zajkibocsátás mértéke nem lépi túl a határértéket. Az üzemeltető kérelmére a hatóság engedélyezte kihangosító berendezések üzemeltetését, a zajkibocsátási határértéket 50 dB-ben állapította meg.
A rendőrség tájékoztatása szerint az üzemeltető a bejelentett nyitvatartási időt betartja, az egységben vendégek, illetve alkalmazottak záróra után nem tartózkodnak. Az üzlet környékén sem tapasztaltak olyan magatartást, amely miatt további eljárást kellene lefolytatni.
A panaszos jelezte, hogy a mellékhelyiség elszívójában működő ventilátor cseréje megtörtént, az már nem zavarja a lakók nyugalmát.

OBH 3047/2003.
Békési lakosok a „Pigala Cafe” zavaró működését sérelmezték.
A lakók a 2000. július 6-án kelt beadványukban kérték a szórakozóhely működésének vizsgálatát az onnan kiszűrődő zaj és a homlokzati külső fény miatt. A békési rendőrkapitányság közbiztonsági szempontból kezdeményezte a homlokzati megvilágítás megszüntetését és „megállni tilos” jelzőtábla kihelyezését a megnövekedett forgalom és az útkereszteződés beláthatósága miatt.
Az üzlet zajkibocsátásáról készült zajvédelmi szakvélemény szerint a 12 mérési pont közül kettőnél történt – éjjeli időszakban - határérték-túllépés. A megismételt vizsgálat alkalmával 6 pontban a nappali határértéket is meghaladta a zaj, míg az éjszakai határértéket egy pontban 21 dB-lel lépte túl.
A jegyző határozatban kötelezte az üzemeltetőt a határértékek betartására, valamint felszólította az üzlet homlokzatán lévő – szintén zavaró – lila fényforrás eltávolítására és 25 000 Ft. eljárási költség megfizetésére. A fellebbezés alapján eljáró II. fokú hatóság az üzletek működéséről szóló 4/1997. (I.22.) Korm. rendelet 17. § (4) és (5) bekezdése alapján utasította a jegyzőt a zene és annak környezeti hatásai vizsgálatára.
Az újabb helyszíni ellenőrzések (a polgármesteri hivatal munkatársai 5 alkalommal, a rendőrkapitányság beosztottai 14 alkalommal jártak a helyszínen), valamint a zajvédelmi szakértő mérései alapján nem sikerült megállapítani a zeneszolgáltatás zavaró hatását. A homlokzati megvilágítást az üzemeltető időközben eltakarta.

OBH 3143/2003.
A kapuvári panaszosok előadták, hogy a lakásoktól 30-70 méterre lévő vendéglátó-egységek (Malom söröző, Shop-Stop pizzéria, Ezüstgitár, Kék lagúna bár, Halkert vendéglő) működése nagymértékben zavarja nyugalmukat.
A város központjában található társasház környezetében lévő öt vendéglátó egység működésével kapcsolatban az elmúlt években több beadvány érkezett a polgármesteri hivatalba. A jegyző úgy nyilatkozott, hogy az egységek működésére szükség és igény van, mert a városközponton kívül nagyon kevés a szórakozóhely Kapuváron. Figyelembe véve a társasház néhány lakójának panaszát és jogos igényét az éjszakai nyugodt pihenésre, a jegyző több intézkedést tett.
Az éjszakai zajszintmérés nem hozott eredményt, mert az öt egységben más-más zeneszolgáltatás van és nem mindig egyidőben. További jelentős zajforrás a közeli út forgalma, amit a mérés is igazolt.
2002. december 4-én a társasházi képviselők, valamint az érintett üzletvezetők részvételével egyeztető megbeszélésre került sor.
Az üzletvezetők vállalták, hogy szombatonként éjjel két polgárőrt alkalmaznak a távozó vendégek utcai viselkedésének ellenőrzésére.
Az Ezüstgitár mulató teraszát policarbonát fallal leszigetelték.
A Malom söröző légkondicionáló berendezést szereltetett, így a panaszosok felé nyíló ablakok nyáron is zárva tarthatók, továbbá a kerthelyiség 2003. évi közterület-használati engedélyének kiadásakor a nyitva tartást 21.30-ig engedélyezték.
A hatóság a Kék-lagúna bár előtti közterületre nem adott engedélyt terasz üzemeltetésére, mert az egység a panaszos társasházának földszintjén működik.
Az érintett szórakozóhelyeken a zeneszolgáltatás nem folyamatos, általában hétvégeken, főként szombati napokon történik. Élőzene rendszeresen szombatonként csak az Ezüstgitár mulatóban van, ez legtöbbször 1 fő zenészt jelent. A többi egységben zenegép működik, csupán a Shop-Stop Pizzériában van évente 4-5 alkalommal olyan zeneszolgáltatás, ahol meghívott együttes szerepel. A Halkert vendéglőben zenegép sincs.

OBH 3376/2003.
A panaszos Kulcs, Rákóczi Ferenc utca lakóinak nevében a Rozália Presszó zajos, nyugalmukat zavaró működését sérelmezte. A panaszos különösen azt kifogásolta, hogy a Presszó 2000. év végére „éjszaka is nyitva tartó olyan kocsma lett, ahol a környékbéli falvakból idecsalogatott részeges fiatalok büntetlenül garázdálkodhatnak (…) sokszor reggelig és lehetetlenné teszik a lakosság éjszakai pihenését.” Előadta, hogy a lakók hiába kérték a nyitva tartási idő korlátozását 22-óráig, „ami megítélésünk szerint a jegyző törvényes joga.”
2001-óta a 4. bérlő üzemelteti az egységet, a nyitva tartási időt egyikük sem tartotta be. A jegyző a kifogásolt Presszó működését ideiglenesen 30 napra bezáratta. A Fejér Megyei Közigazgatási Hivatal a határozatot megsemmisítette, és a hatóságot új eljárásra utasította. A jegyző ezt követően szabálysértési eljárásban bírálta el a Presszó kifogásolt működését. Az üzemeltetőt szabálysértési bírság megfizetésére kötelezte, amely ellen a kötelezett kifogást nyújtott be. A jegyző az abban foglaltakkal nem értett egyet, ezért a kifogást a Dunaújvárosi Városi Bírósághoz továbbította.
Időközben a Fejér Megyei Közigazgatási Hivatal a szabálysértési ügyben más eljáró hatóság (Dunaújváros Megyei Jogú Város jegyzője) kijelöléséről határozott.
A jegyző arról tájékoztatott, hogy egy-egy rendezvény után jelentős károk keletkeznek kitört közlekedési jelzőtáblák, megrongált autóbuszmegállók miatt. A kérdéses egység lakóházas belterületen van, ahol a beépítettség nagy, így a keletkező zajok nagyon zavaróak.

OBH 3720/2003.
A Balatonalmádiban lakó panaszos a lakóépülete földszintjén üzemelő vendéglátó-egység működését sérelmezte.
A panaszos 1991-ben előterjesztett, az üzemeléssel kapcsolatos beadványára a hatóság úgy rendelkezett, hogy az egység nyitva tartását korlátozta.
A legutóbbi, 2003. május 16-án benyújtott panaszában az indítványozó a működési engedély bevonását kérte. A tényállás tisztázása érdekében tartott tárgyaláson a panaszos nem jelent meg, ugyanakkor más eljáró hatóság kijelölését kérte a Veszprém Megyei Közigazgatási Hivataltól. A kijelölés alapján eljáró balatonfüredi jegyző 22. 00 órától 06. 00 óráig kötelező zárva tartási időszakot rendelt el. A határozat ellen mindkét fél fellebbezést nyújtott be.

OBH 4388/2003.
A Dunakeszi lakó panaszos ismételt beadványában változatlanul a lakóhelye közelében lévő vendéglátó egységek működését sérelmezte.
A jegyző a 2003. augusztus 29-én jogerőre emelkedett határozatában a jogszabályban foglalt előírások be nem tartása miatt elrendelte a Family Presszó 30 napra történő ideiglenes bezárását és ezzel egyidejűleg – tekintettel az ott lakók jogos érdekére, nyugalmára - megtiltotta a zeneszolgáltatást, a szórakoztató játék folytatását, valamint a teraszon és az udvaron történő 22. 00 óra utáni vendéglátást. Ezt követően – miután az üzemeltető a II. kategóriájú játékterem üzemeltetésének bejelentési kötelezettségét a működési engedélyezési eljárásban nem teljesítette – a jegyző a működési engedélyt visszavonta. Az üzemeltető fellebbezése alapján a Közigazgatási Hivatal új eljárás lefolytatását rendelte el.
A Műszaki Osztály ügyintézői megállapították, hogy a kávézó melletti teraszt és raktárhelyiséget engedélytől eltérő módon használják, ezért a jegyző kötelezte az üzemeltetőt e helyiségek használatának azonnali megszüntetésére. E határozatot a panaszos megfellebbezte.
Időközben a Steffl Söröző működtetésére új üzemeltető nyújtott be működési engedély iránti kérelmet. A kérelem beadása után a panaszos kérte ügyféli jogának elismerését, melynek a hatóság helyt adott. A kiadott működési engedélyt a panaszos megfellebbezte, melyet a Közigazgatási Hivatal elutasított. A működési engedély 2003. november 28-án vált jogerőssé, az üzemeltető a sörözőt megnyitotta.

OBH 4865/2003.
A nagykátai 2. számú lakóközösség közös képviselője az Aranyszarvas étterem működését sérelmezte. Előadta, hogy a rendszeres zenés rendezvények rendkívül zavarják a lakók nyugalmát.
A jegyző arról tájékoztatott, hogy az üzlet vezetője hivatalosan bejelentette az üzlet bezárását. A tulajdonos az étterem helyén illatszerbolt kialakítását tervezi.
Az étteremben napközben közétkeztetés zajlott, hétvégeken pedig lakodalom, ballagási bál, sportbál, nyugdíjas találkozó. 2003. március 22. – szeptember 20. között 17 alkalommal tartottak rendezvényt, szombati napokon.

OBH 5068/2003.
Az albertirsai panaszos előadta, hogy lakóházától 15 méterre diszkó működik. A hétvégeken tartott rendezvények zajkibocsátása olyan mértékű, hogy lehetetlen pihenni.
A Közép-Tisza-vidéki Környezetvédelmi Felügyelőség által 2003. augusztus 23-án az éjjeli órákban végzett vizsgálat megállapította, hogy a szórakozóhely zajkibocsátása a határértéket épületen kívül 12 dB-lel, épületen belül 10 dB-lel lépte túl.
A jegyző határozatban kötelezte az üzemeltetőt a működési engedélyben foglaltak betartására, a szükséges hangszigetelési munkák elvégzésére annak érdekében, hogy a szórakozóhely zeneszolgáltatásból származó zajkibocsátása a diszkó lakókörnyezetében élők nyugalmát ne zavarja, majd megtiltotta a „Halloween” parti megrendezését. A kötelezett a hangszigetelést nem végeztette el, a rendezvényt a tiltás ellenére megtartotta.
A jegyző az épület hangszigetelésének elvégzéséig elrendelte az üzlet azonnali bezáratását, egyben kilátásba helyezte a működési engedély visszavonását.
Az üzemeltető 2003. december 9-én visszaadta a működési engedélyt.

OBH 5080/2003.
A Magyar Nemzet című napilap 2003. szeptember 29-i számában „A zaj pokollá teszi a főváros lakóinak életé” címmel jelent meg a Védegylet elnökének írása. A szerző az Erzsébet téri Gödörben rendszeressé váló, a pihenést lehetetlenné tevő zenélést sérelmezte.
A zenés programok miatt a polgármesteri hivatal 2003. július 28-án és augusztus 24-én megkereste a kerületi rendőrkapitányságot. Az igazgatási osztály szabálysértési eljárást indított az üzemeltető ellen, aki szeptember hónapban már akusztikai szakértő bevonásával ügyelt arra, hogy a zaj az előírt határértéket ne lépje túl. A hatóság levélben hívta fel az üzemeltető figyelmét, hogy a műsorok hangosítását úgy kell megoldani, hogy a zaj ne zavarja a környező épületekben lakók nyugalmát. Ehhez a legkorszerűbb berendezéseket kell felhasználni és még működés előtt akusztikai szakvéleménnyel kell igazolni a határérték teljesülését.
Az építmény használatbavételi engedélye nem tartalmaz olyan funkciót, amelyre működési engedély kiadható lenne.

OBH 5556/2003.
A túrkevei panaszosok az utcában lévő söröző működésével összefüggő zajhatásokat sérelmezték. A panaszosok a beadványhoz mellékeltek egy szabálysértési határozatot, amelyben az első fokú szabálysértési hatóság csendháborítás szabálysértés miatt figyelmeztette a sörözőben tartózkodó pultos-kiszolgáló munkakörű személyt.
2003. augusztus 12-én a jegyző felhívta az üzemeltetőt, hogy a megengedett zajterhelési határértékeket tartsa be, tevékenysége során figyeljen az egység panaszmentes működtetésére.
Az ÁNTSZ Hajdú-Bihar megyei Intézete megállapította, hogy a „Kis Vegas” vendéglátó egységből kiszűrődő zaj mértéke az éjszakai zajterhelési határértékeknek (40 dB) megfelelt. A mért értékek 33-34,5 dB között alakultak. A vizsgálatot három időpontban, a késő esti órákban végezték, a mérési pont mindhárom esetben az egységgel szemközti lakóház előtt volt.
Az egység működésével összefüggő ismételt panasz miatt az önkormányzat 2003. december 18-án újabb zajmérést rendelt meg.

OBH 5685/2003.
A budapesti XI. kerületi panaszosok a társasházban üzemelő „Program Eszpresszó” zavaró működését sérelmezték.
Az egység működése miatt az első zajpanasz 2002 áprilisában érkezett. A bejelentők elsősorban a távozó vendégek magatartását kifogásolták. Az újabb panasz a lakóközösségtől 2003. július 21-én érkezett, melyben a lakók egyebek mellett az üzlet 22 órakor történő bezárását kérték.
Az építési hatóság az engedély nélkül elhelyezett légkondicionáló berendezés bontását rendelte el. A hatósági iroda vállalkozói csoportja 2004. január 9-én a lakók nyugalma érdekében elrendelte az üzlet 22-06 óra közötti zárva tartását.

A vizsgálat megállapításai

1. A hatályos jogszabályok vizsgálatakor különbséget kell tenni általános  és különös jogszabályok között. Az előbbiek az életviszonyok  sokaságára, nem kizárólag üzletekre alkalmazhatók (1.1), míg az utóbbiak  alkalmazási köre a kereskedelmi tevékenységre, a különféle üzletek, így a vendéglátó egységek  működésére vonatkozik (1.2.). Az ország egész területén hatályos  jogszabályok mellett figyelmet érdemel a helyi önkormányzati jogalkotás is (1.3.).
1.1 Általános rendelkezések
1.1.1. A környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény (Kvt.) úgy rendelkezik, hogy a környezeti zaj és a rezgés elleni védelem kiterjed mindazon mesterségesen keltett energia-kibocsátásokra, amelyek kellemetlen, zavaró, veszélyeztető vagy károsító hang-, illetve rezgésterhelést okoznak. A törvény szerint műszaki, szervezési módszerekkel kell megoldani a zaj- és a rezgésforrások zajkibocsátásának, illetve rezgésgerjesztésének csökkentését (31. § (1), (2) a) pont).
1.1.2. Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (Étv.) előírja, hogy az építmények és azok részeinek építése, bővítése, felújítása, átalakítása, helyreállítása, korszerűsítése során érvényre kell juttatni az országos építési szakmai követelményeket, különösen a zaj és rezgés elleni védelem követelményeit (31. § (2) g) pont).
1.1.3. A zaj- és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V.12.) MT rendelet alapján a környezetvédelmi hatóság meglevő üzemi létesítményre zajkibocsátási határértéket állapíthat meg, és előírhatja annak teljesítési határidejét (12. § (1) bekezdés)
1.1.4. Az egyes szabálysértésekről szóló 218/1999. (XII.28.) Korm. rendelet értelmében aki lakott területen, az ott lévő épületben, vagy az ahhoz tartozó telken, tömegközlekedési eszközön, továbbá természeti és védett természeti területen indokolatlanul és a megengedettnél nagyobb zajt okoz amely alkalmas arra, hogy mások nyugalmát, illetőleg a természeti vagy a védett természeti értéket zavarja, harmincezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható. A szabálysértés elkövetőjével szemben a rendőrség, továbbá a helyi önkormányzat képviselő-testülete hivatalának erre felhatalmazott ügyintézője, a közterület-felügyelő, a természeti és védett természeti területen a természetvédelmi őr, helyi jelentőségű védett területen az önkormányzati természetvédelmi őr helyszíni bírságot szabhat ki (6. §).
1.2. Speciális rendelkezések
1.2.1. A belkereskedelemről szóló 1978. évi I. törvény (Tv.) 8. §-a rögzíti, hogy a vendéglátás ételek, italok készítése és eladása fogyasztóknak, felhasználóknak, viszonteladóknak, továbbá a vendéglátással összefüggő szórakoztató és egyéb szolgáltató tevékenység; a munkahelyen a dolgozók, valamint az oktatási és nevelési intézményekben a tanulók és a gyermekek étkeztetése.
1.2.2. Az üzletek működéséről és a belkereskedelmi tevékenység folytatásának feltételeiről szóló 4/1997. (I.22.) Korm. rendelet (R.). alapján a jegyző a szükséges dokumentumok megléte esetén, ha az más jogszabály előírásaiba nem ütközik, államigazgatási határozattal köteles kiadni a működési engedélyt.
A vizsgálat szempontjából az alábbi üzletkörök bírnak jelentőséggel:
- 211. Melegkonyhás vendéglátó-üzletek;
- 213. Bár, borozó, italbolt, kocsma;
- 214. Egyéb nem melegkonyhás vendéglátó-hely;
- 215. Zenés szórakozóhely;
- 216. Diszkó.

a) Szakhatósági közreműködés
Az R-t módosító 203/2002. (IX.14.) Korm. rendelet hatálybalépésével Diszkó üzletkörű egység esetében a környezetvédelmi és az építésügyi hatóság is eljár. A módosítás ugyanakkor nem érintette az egyéb vendéglátással foglalkozó üzleteket, így a külön nevesített „Zenés szórakozóhely” üzletkörű egységet sem, amely – mint az elnevezésében is szerepel – kifejezetten zeneszolgáltatási célt is szolgál.
Zenés szórakozóhely: különböző szeszes és szeszmentes italok értékesítése palackozva és kimérve, étel, élő és gépzene-szolgáltatás, műsor (mulató, varieté, bár).
Diszkó: különböző szeszes és szeszmentes italok értékesítése palackozva és kimérve, étel, gépzene szolgáltatás(...)

b) Nyitvatartási idő
Az üzletek működése általában az esti órákban zavarja a lakókat. Zavaró jelenségek napközben is előfordulhatnak, azonban azok negatív hatása este a pihenés, alvás időszakában, más zavaró körülmény hiányában fokozottabb. Zárás után a takarítás, mosogatás, a berendezési tárgyak rendezése lehet zavaró. A Tv. 19. §-a szabályozza az üzletek nyitva tartásának kérdését, majd a 40. §-ban felhatalmazást ad az ipari és kereskedelmi miniszternek, hogy egyes belkereskedelmi tevékenységek folytatásának feltételeit meghatározza. E felhatalmazás alapján született az R.
A Tv. az üzletek nyitva tartásának azokat az elveit rendezi, amelyeket a nyitvatartási idő megállapításakor figyelembe kell venni: "(...) megfeleljen az ellátási követelményeknek, valamint a lakosság vásárlási szokásainak, életkörülményeinek és munkafeltételeinek és tekintettel legyen a kereskedelmi dolgozók élet- és munkakörülményeire is." Az R. 18/A §-a alapján az üzlet nyitva tartási idejét a belkereskedelemről szóló törvény figyelembevételével a kereskedő állapítja meg, és azt írásban köteles bejelenteni az üzlet helye szerint illetékes önkormányzat jegyzőjének.
A Tv. tehát a nyitva tartási idő megállapításakor irányadó szempontokat nevesíti, a kereskedőnek a nyitva tartási idő megállapítására vonatkozó joga az R-ből fakad.
A nyitva tartási idő közigazgatási eszközökkel való korlátozásának lehetőségét az R. szabályozza. A jegyző a külön jogszabályban meghatározott zajterhelési határérték figyelmeztetés ellenére való ismételt túllépése esetén az üzlet éjszakai (22 óra és 6 óra közötti) nyitva tartását korlátozhatja, illetve kötelező zárvatartási időszakot rendelhet el. Az R-t módosító 203/2002. (IX.14.) Korm. rendelettel az üzlet éjszakai nyitva tartásának korlátozása, illetve a kötelező zárva tartási időszak elrendelése a külön jogszabályban meghatározott veszélyes mértékű zaj esetén is lehetővé vált. A hivatkozott külön jogszabály a zaj- és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V.12.) MT rendelet 2. § (3) bekezdése: Veszélyes mértékűnek minősül az a zaj is, amelyre – jellegéből adódóan – határértéket nem lehet előírni, illetőleg a zajkeltés azonos körülmények között nem ismételhető, de érzékszervi észleléssel megállapíthatóan emberek nyugalmát jelentős mértékben zavarja.
Megállapítható, hogy megmaradt a „kétszeres zajmérés”, de bekerült a jogszabályba az olyan veszélyes mértékű zaj is, amelyre határértéket nem lehet előírni, de az emberek nyugalmát jelentős mértékben zavarja. A módosítást az az általánosnak is tekinthető probléma indokolta, hogy egyes kereskedelmi, szolgáltató létesítmények zajkibocsátása - melyek nem reprodukálható, nagyon változó, méréssel nem meghatározható, ám mégis zavaró zajhatással terhelik környezetüket – nem volt megfelelően szankcionálható. A módosításban foglaltak szerint a zajhatás megítélése során az üzlet működésével összefüggő zajhatást, tehát nemcsak a zeneszolgáltatást, hanem például a gerjesztett gépjármű-forgalmat, a nem megfelelő emberi magatartásból származó zajhatást is figyelembe kell venni. Nem csak azon forrásokkal szemben lehet korlátozó intézkedéseket hozni, amelyek a határértéket túllépik, hanem azokkal szemben is, amelyeket az MT rendelet jellegüknél fogva veszélyes mértékűnek minősít. Ha az üzlet működésével összefüggő zajhatások miatt a lakosság nyugalmának sérelme megállapítható, a jegyző az üzlet éjszakai nyitva tartását korlátozhatja, illetve kötelező zárva tartási időszakot rendelhet el.
Bár a módosítás mindenképpen a lakóközösség alkotmányos jogainak védelmét szolgálja, le kell szögezni, hogy a hatósági fellépés utólag, a működéssel összefüggő problémák jelentkezése után történhet. Hatékonyabbnak és a panaszok megelőzésére alkalmasabbnak tartom, ha a nyitvatartási időt nem a kereskedő állapítja meg, hanem a működési engedély kiadásakor a hatóság megvizsgálná a körülményeket és a lakókörnyezet érdekeit is szem előtt tartva - figyelembe véve természetesen a kereskedő érdekeit is – maga határozna arról. Amennyiben az egység panaszmentesen, a környék nyugalmát nem zavaróan működik, kérhető lenne a nyitvatartási idő meghosszabbítása.
A jelenlegi szabályozás a kereskedő által tetszőlegesen megállapított nyitvatartási idő utólagos korlátozhatóságának lehetőségét mint szankciót alkalmazza. Megfelelőbbnek tartom a hatóság által megállapított nyitvatartási idő későbbi meghosszabbításának gyakorlatát. Ez a fajta szabályozás a lakossági érdekeket helyezi előtérbe, de nem hagyja figyelmen kívül a kereskedőnek a hosszabb nyitvatartási időre vonatkozó érdekét sem. Utólag szankcionálni, korlátozni valamely tevékenységet vagy a nyitvatartási időt rövidíteni sokkal nehezebb és kevésbé célravezető mint az engedély megadásakor szabályozni azt. A szankcionálás helyett az ismertetett panaszokhoz hasonló esetek megelőzésére kell törekedni.
A lakóközösség érdekeit sérti, hogy a nyitvatartási idő megállapítása a hatóság közreműködése nélkül, a kereskedő belátása szerint történik, ezáltal a lakosság jogos érdekeinek, életkörülményeinek figyelembevétele rendszerint teljes egészében hiányzik. A nyitva tartási idő és a zavaró jelenségek közötti nyilvánvaló összefüggés miatt a nyitva tartási időnek az egység környezetében élők érdekeit is figyelembe vevő szabályozása jelenthet megoldást. A Tv. egyébként rögzíti, hogy a nyitva tartási időt úgy kell megállapítani, hogy az megfeleljen a lakosság életkörülményeinek.
Az üzletek működéséről szóló - 1997. február 21-től hatálytalan - 6/1990. (IV.5.) KeM rendelet utólag beiktatott 9/A. §-a úgy rendelkezett, hogy a 7-9. §-ban meghatározott tevékenységet folytató üzlet 22 óra után csak akkor tarthat nyitva, ha ez nem zavarja az üzlet környezetében lakók éjszakai nyugalmát. Ilyen egyebek mellett a szeszesital kimérésével foglalkozó üzlet is.

c) Zeneszolgáltatás
Az R. alapján vendéglátó üzletben a vendégek szórakoztatására műsoros előadás, zene, tánc rendezhető. Ehhez – a nyitvatartási időhöz hasonlóan - a kereskedőt csak bejelentési kötelezettség terheli. E formális aktuson kívül a jogszabály semmilyen egyéb követelményt nem támaszt, ezáltal a rendezvény helye alkalmasságának vizsgálata nem szükséges. A jegyző megtiltja a műsoros előadás, zene, tánc rendezését, ha az jogszabálysértő, vagy a közízlést, a lakosság jogos érdekeit, nyugalmát sérti. Azt, hogy mivel valósítható meg a lakosság jogos érdekének, nyugalmának sérelme, a jogszabály nem határozza meg, ennélfogva e rendelkezés gyakorlati alkalmazása az érdekek gondos összemérésével, igazságos, méltányos és életszerű döntéssel történhet. A vendéglátó egységre és "szomszédaira" is kötelező együttműködési elv (Ptk. 4. § (1) bek) alapján elvárható a szomszédok előzetes tájékoztatása, türelmük és megértésük kérése, a velük való megállapodás és mindezt a jegyző is kezdeményezheti (Ptk. 7. §: A törvényben biztosított jogok védelme az állam minden szervének kötelessége. Érvényesítésük - ha törvény másképpen nem rendelkezik - bírósági útra tartozik.). Amennyiben a műsoros előadás, zene, tánc rendezése nem alkalomszerű, akkor a működési engedély módosítása szükséges.

d) Vendéglátó teraszok
Az egységeknek ezek az építményen kívüli részei szabadtéri elhelyezkedésükből adódóan fokozottan zavarhatják a környék lakóit, hiszen a zajok akadálytalanul juthatnak a környezetbe. Emiatt a lakosság érdekeit fokozottan kell védeni. A nyitott teraszok működése a vendéglátással szükségképpen együttjáró zajok miatt még zene nélkül, kulturált viselkedés esetén is zavaró lehet. Emiatt  szükséges, hogy a teraszok nyitva tartása, az ott lehetséges zenélés  időtartama eltérjen az üzlet zárt részeire vonatkozó előírásoktól.
A szabadtéren tartott rendezvények lakókörnyezetre gyakorolt zavaró hatásai tárgyában készült vizsgálati jelentésben (OBH 3071/2003.) rámutattam, hogy szabadtéri rendezvények tartásához nem elegendő egy viszonylag nagyobb beépítetlen terület, tekintettel kell lenni a lakókörnyezet érdekeire is. A vizsgálat alapjául szolgáló egyik beadvány a fővárosi IX. kerületi Ráday utcában lakó személytől érkezett.
A Ferencvárosi Önkormányzat tevékeny közreműködésével a Ráday utca a leglátogatottabb fővárosi helyszínek egyikévé vált. Az indítványozó a keskeny, mindkét oldalon többemeletes épületekkel határolt Ráday utcában rendszeresen tartott többnapos szabadtéri rendezvények mellett a nagyszámú – sok esetben teraszos - vendéglátó-hely működését is sérelmezte.

1. 3. Önkormányzati jogalkotás
a) A helyi önkormányzat rendeletalkotási hatáskörét egyrészt az Alkotmány, másrészt az önkormányzati törvény szabályozza. Az Alkotmány 44/A. §-ának (2) bekezdése szerint a helyi képviselő-testület a feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes magasabb szintű jogszabállyal. Az Ötv. 16. §-ának (1) bekezdése kimondja, hogy a képviselő-testület törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, továbbá törvény felhatalmazása alapján, annak végrehajtására alkot rendeletet.
A köztársasági megbízottak, valamint egyes centrális alárendeltségű szervek feladat- és hatásköreiről szóló 1991. évi XX. törvény 85. § (1) bekezdésének e) pontja szerint a települési önkormányzat képviselőtestületének feladat- és hatáskörébe tartozik a helyi zaj- és rezgésvédelmi szabályok megállapítása. A zaj- és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V.12.) MT rendelet 27. §-a rögzíti, hogy a helyi zaj- és rezgésvédelmi szabályokat a népjóléti miniszter által a környezetvédelmi és területfejlesztési miniszterrel egyetértésben meghatározott keretek között az önkormányzat állapítja meg.
Az Alkotmánybíróság több határozatában is foglalkozott a vendéglátó-egységek működését érintő jogszabályokkal.
Figyelmet érdemelnek az Alkotmánybíróságnak a vendéglátóhelyek nyitva tartására vonatkozó helyi önkormányzati rendeleteken keresztül az önkormányzati rendeletalkotás korlátait elemző határozatai. Az AB ezekben az esetekben azt vizsgálta, hogy a vitatott önkormányzati rendeletek által szabályozott társadalmi viszonyokra nézve van-e törvényi szabályozás, illetőleg kapott-e az önkormányzat törvényi felhatalmazást végrehajtási jogszabály alkotására.
ab) A testület az 55/1992. (XI. 4.) AB határozatában megállapította, hogy Kecskemét Megyei Jogú Város Önkormányzatának Közgyűlése által a kereskedelmi, vendéglátóipari üzletek és szolgáltató egységek nyitva tartásának szabályozásáról alkotott 26/1991. (VIII. 29.) Kr. sz. önkormányzati rendelet törvénysértő, ezért azt megsemmisítette. A közgyűlés e rendeletében kimondta, hogy a város területén kereskedelmi, vendéglátóipari és szolgáltató tevékenységet folytató, szórakoztató, kulturális és egyéb rendezvényeket szervező, lebonyolító jogi személyek, jogi személyiséggel nem rendelkező gazdasági társaságok, egyéni vállalkozók, magánszemélyek és a saját előállítású áruját értékesítő termelő tevékenysége során nem zavarhatja a lakosság nyugalmát. Egyúttal felhatalmazta a polgármestert arra, hogy az ilyen tevékenységet végző vállalkozó üzletének nyitva tartását, rendezvényeinek lebonyolítását 6-22 óra közötti időtartamra korlátozza.
A rendelettel kapcsolatban az AB a határozat indokolásában megállapította, hogy a magyar jogban van olyan törvény, amely szabályozási körébe vonta azokat a társadalmi viszonyokat, amelyeket az önkormányzat rendelete érint. Ilyen a belkereskedelemről szóló 1978. évi I. törvény. E törvény 19. §-a szabályozza az üzletek nyitva tartásának kérdését és 40. §-ában felhatalmazást ad az ipari és kereskedelmi miniszternek arra, hogy egyes belkereskedelmi tevékenységek folytatásának feltételeit meghatározza. E felhatalmazás alapján született a 6/1990. (IV. 5.) KeM rendelet.
A belkereskedelem fogalmi körébe tartozó tevékenységet folytató üzletek esetében tehát törvény, illetőleg törvényi felhatalmazás alapján alkotott miniszteri rendelet szabályozza az üzletek nyitva tartását és a nyitva tartási idő korlátozásának a lehetőségét. Ennek megfelelően az üzletek nyitva tartásának szabályozása a hatályos jogi szabályozás alapján nem tartozik a helyi közügyek körébe, amelyekben az önkormányzatot megilleti az autonóm szabályozás joga.
A belkereskedelemről szóló 1978. évi I. törvény – bár az üzletek nyitva tartása olyan helyi érdekeket érint, amely indokolttá tenné az önkormányzati jogalkotást – nem tartalmaz felhatalmazást arra, hogy az önkormányzatok e körben rendeletet alkossanak, így az önkormányzat törvény végrehajtására sem alkothat rendeletet.
Mindezek alapján az Alkotmánybíróság megállapította, hogy Kecskemét Megyei Jogú Város Közgyűlése a rendelet megalkotásával túllépte az Ötv. 16. § (1) bekezdésében szabályozott rendeletalkotási hatáskörét, mert törvény által szabályozott társadalmi viszonyok rendezésére, törvényi felhatalmazás nélkül alkotott rendeletet.
ac) Az Ötv. 16. §-ának (1) bekezdésében szabályozott rendeletalkotási hatáskör túllépését állapította meg az Alkotmánybíróság a 25/1998. (VI. 11.) AB határozatában is. Mezőberény Város Önkormányzati Képviselő-testületének a köznyugalom megőrzéséről és az ifjúság védelméről alkotott 27/1997. (VII. 10.) MÖK önkormányzati rendelete kimondta, hogy a város belterületén tilos minden olyan tevékenység végzése, amely a lakosság nyugalmát este 22.00 órától reggel 6.00 óráig zavarja. Ezért "az önkormányzat nem járul hozzá" azokon a napokon, amikor az estét munkanap követi, a szórakoztató és vendéglátó üzletek 24.00 óra utáni, illetőleg amikor a napokat nem munkanap követi, akkor a hajnali 2.00 óra utáni nyitva tartásához. Ugyancsak nem járul hozzá a vendéglátó egységek reggel 5.00 óra előtti nyitásához sem.
Az Alkotmánybíróság – az előbbi határozatához hasonlóan – kifejtette, hogy van olyan hatályos törvény, amely a szabályozási körébe vonta már azokat a társadalmi viszonyokat, amelyeket az önkormányzat rendeletének tartalma közvetlenül érint. Ilyen a belkereskedelemről szóló 1978. évi I. törvény. E törvény 19. §-a szabályozza az üzletek nyitva tartásának kérdését, és 40. §-ában felhatalmazást ad a Kormánynak arra, hogy egyes belkereskedelmi tevékenységek folytatásának feltételeit meghatározza. E felhatalmazás alapján adták ki az üzletek működéséről és a belkereskedelmi tevékenység folytatásának feltételeiről szóló 4/1997. (I. 22.) Korm. rendeletet. A törvény az üzletek nyitva tartásának azokat az elveit rendezi, amelyeket a kereskedő a nyitvatartási idő meghatározása során köteles figyelembe venni. A nyitvatartási idő közigazgatási eszközökkel való korlátozásának lehetőségét viszont már a kormányrendelet szabályozza, amennyiben a 18. §-ában előírja, hogy a jegyző külön jogszabályban meghatározott zajterhelési határérték figyelmeztetés ellenére való ismételt túllépése esetén az üzlet éjszakai (22 óra és 6 óra közötti) nyitva tartását korlátozhatja, illetve kötelező zárva tartási időszakot rendelhet el.
A kifogásolt rendelkezések a nyitva tartási idő szabályozásával a lakosság életkörülményeinek javítását, alkotmányos jogaik védelmét szolgálták, azonban az Alkotmánybíróság az Ötv. 16. § (1) bekezdésében szabályozott rendeletalkotási hatáskör túllépése miatt azokat megsemmisítette, miközben megállapította, hogy az üzletek nyitva tartása olyan helyi érdekeket érint, amely indokolttá tenné az önkormányzati jogalkotást.
b) A helyi önkormányzás joga a település választópolgárainak közösségét illeti meg. A helyi önkormányzás a helyi közügyek önálló, demokratikus intézése, a helyi közhatalomnak a lakosság érdekében való gyakorlása. Ez az önkormányzati ügyek önálló szabályozását és igazgatását jelenti.
A helyi közügy kizárólag a helyi lakosságot érinti, amelynek az elintézéséhez szükséges szakértelem, technika helyben adott. A helyi közügyek a lakosság közszolgáltatásokkal való ellátásához, a közhatalom önkormányzati típusú helyi gyakorlásához, valamint mindezek szervezeti, személyi és anyagi feltételeinek helyi megteremtéséhez kapcsolódnak. (Ötv. 1. § (2) bekezdés) Önkormányzati ügyek a helyi érdekű közügyek.
Az önkormányzati ügyek kulcsfogalma a magyar Alkotmánybíróság gyakorlatában az autonómia. Az AB az Alkotmány 42. §-ban lefektetett „helyi önkormányzás jogát” ismeri el anyajognak, erre vonatkozik az Alkotmány 8. § (2) bekezdésének követelménye. A helyi önkormányzás joga, mint az önkormányzati autonómia kifejeződése tehát e rendelkezés hatálya alá esik. (A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.) Az AB határozatainak szelleméből még az is kiolvasható, hogy az önkormányzati autonómiával kapcsolatos kifejezésmódja a polgári jog hagyományos szabadságfogalmával hozható összefüggésbe. (Vö. Sólyom L.: Az alkotmánybíráskodás kezdetei Magyarországon, Bp. 2001, 774.)
Az önkormányzati autonómia korlátozása tehát csak törvényben történhet, és csak úgy, hogy a korlátozás szükséges és az elérni kívánt — alkotmányos — céllal arányos legyen. A nyitva tartás országos szintű egységes szabályozásának erőltetése esetében nem világos, hogy a korlátozás pontosan milyen cél érdekében történik, így a célhoz mért arányosság sem mérhető.
Az Alkotmánybíróság több esetben is azzal érvelt, hogy a helyi viszonyok eltérnek a magasabb szintű jogszabályok tárgyától: a helyi feladatként előírt vízvédelmet, környezetvédelmet stb. szabályozzák. (2219/H/1991 AB h., 958/H/1993 AB h.) Figyelemre méltó még, hogy maga Sólyom László is kételyét fejezi ki, hogy az Alkotmánybíróság gyakorlata ellentmondásoktól mentes és következetes lenne eben a kérdésben.
Jelen téma szempontjából figyelmet érdemel a 17/1998. (V. 13.) AB határozat rendelkező része, amelyben a testület jelentős megállapításokat tett. Eszerint önmagában véve az, hogy a társadalmi viszonyok meghatározott körét országos érvényű jogszabály a szabályozási körébe vonta, nem akadálya az önkormányzati rendeletalkotásnak. Ha ugyanis helyi közügyről van szó, az önkormányzati testület közvetlenül az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdésében biztosított jogkörében – külön törvényi felhatalmazás hiányában is – jogosult az országos szintű szabályozással nem ellentétes, ahhoz képest kiegészítő jellegű helyi jogalkotásra.
Az önkormányzat rendeletalkotási szabadsága tehát egyrészt a törvény felhatalmazásából eredő rendeletalkotásra vonatkozik, másrészt mintegy "eredeti", az Alkotmányból folyó – a helyi közügyek szabályozására általában is irányadó – rendeletalkotási szabadságból áll.
Az indoklásban az AB kifejtette, hogy az Szsztv. az Ör.-höz képest vitathatatlanul magasabb szintű jogszabály. Az sem kétséges, hogy a játéktermek létesítése és működése a választópolgárok közösségét mindenképpen érinti, a működés helyi szabályozása feltétlenül helyi társadalmi viszony rendezését is jelenti. A két alkotmányos rendelkezés ellentmondásosnak tűnő viszonyát az Alkotmánybíróság egy korábbi határozatában már feloldotta. A 63/1991. (XI. 30.) AB határozatában – a belkereskedelmi törvény és végrehajtási rendelete vizsgálata kapcsán – rámutatott arra, hogy e magasabb szintű jogszabályok által "megszabott korlátozások helyi alkalmazása során nem alkotmányellenes az, ha a városnak név szerint megjelölt utcák által meghatározott körzetében, vagy kiemelt objektumok (kegyhelyek, iskolák, kultúrcentrumok stb.) környezetében az önkormányzat nem ad engedélyt" ... meghatározott vállalkozói tevékenységre. (ABH 1991. 471-472.) Az Ör. sem Újpest egész területén rendeli megszorítólag alkalmazni az Szsztv. 26. § (12) bekezdésében foglalt előírásokat, hanem csak a képviselő-testület által szükségesnek ítélt közterületek mentén. Ezért az Alkotmánybíróság megítélése szerint a képviselő-testület elfogadhatóan – ahogy a polgármester kifejezte: "Újpest közbiztonsága és közerkölcse érdekében" – élt az Alkotmány 42. §-ával biztosított önkormányzati jogosultságával, s nem sértette az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdésének a tilalmát.
Az Alkotmánybíróság 1991 óta következetes gyakorlata szerint ugyanis ha valamely magatartást az országos szintű jogszabályok kifejezetten megengednek, akkor azt a képviselő-testület nem tilthatja meg az egész illetékességi területére kiterjedő érvénnyel. Annak azonban nincs akadálya, hogy az önkormányzati rendelet a város vagy község egyes övezeteire (földrajzilag pontosan meghatározott részeire, egyes utcáira, meghatározott objektumok körzetére) vonatkozó tilalmat vagy korlátozást állapítson meg.
Ugyanúgy az sem alkotmányellenes, ha az önkormányzati rendelet a helyi lakosság érdekében, ugyancsak egyes övezetekre kiterjedő érvénnyel, szigorúbb korlátozást vagy tilalmat állapít meg, mint azt az országos jogszabály általános érvénnyel tette. (2219/H/1991. AB határozat; ABH 1992. 716-718; 958/H/1993. AB határozat; ABH 1994. 781-784.)
c) A vendéglátó-tevékenységet is érintő, kiegészítő jellegű önkormányzati jogalkotásra számos példa található.

- Aszód Város Önkormányzatának 16/1996.(III.27.) ÖR. sz. rendelete a zajártalom elleni védekezésről
5. §. Kereskedelmi és vendéglátó-ipari egységekben, közösségi létesítményekben zenét szolgáltatni, hangosító berendezést üzembe helyezni és üzemben tartani az e rendeletben foglalt zajvédelmi előírások megtartásával szabad.
9. §. Kereskedelmi egység, közösségi létesítmény, vendéglátó-ipari egység zajvédelmi engedélyezésénél figyelembe kell venni a forgalmához valószínűsíthetően hozzá tartozó gépjárművek zaj kibocsátását.

- Szentendre Város Önkormányzat Képviselő-testületének 18/2001. (V.18.) Önk. sz. rendelete a zaj elleni védelem helyi szabályozásáról
8. § (2) Szabadtéri zajt keltő tevékenység (vendéglátó létesítmények kerthelyiségének, valamint bármely kulturális-, szórakoztató és sportlétesítmény működtetése stb.) a városi kulturális rendezvények kivételével 22-06 óra között tilos.
18. § (2) A jegyző – amennyiben feltételezhető, hogy a szolgáltató tevékenységet ellátó zajforrás és a szomszédos védendő helyiség közötti hangszigetelés nem megfelelő (például a szórakozó- és vendéglátóhely közönségétől származó zajok hallatszanak át a szomszédos lakásba) – az üzemeltetőt az épületen belüli hangszigetelés műszeres vizsgálatára és az erről szóló szakvélemény bemutatására, szükség esetén a hangszigetelés javítására és az eredmény műszeres méréssel történő igazolására kötelezheti.

- A Ferencvárosi Önkormányzat Képviselő-testületének 20/1996. (IV.26.) sz. rendelete a Ferencvárosi Önkormányzat tulajdonát képező közterületek használatáról
5. § (3) A vendéglátó üzletek nem eseti jellegű kitelepülésekor közterületen zeneszolgáltatás 22 óráig, kiszolgálás 23 óráig végezhető, a közterületi vendéglátás üzleti körülményeit 24 óráig meg kell szüntetni.
- Gyöngyös Város Képviselőtestületének a környezetvédelemről szóló 15/2000. (V.22.) KT. számú rendelete
18. § (1) A zenét szolgáltató vendéglátó üzlet üzemeltetője e tevékenységét csak abban az esetben végezheti, amennyiben zajkibocsátási határértéket megállapító engedéllyel rendelkezik. Engedély az üzemeltető - zajkibocsátási határérték megállapítására irányuló - kérelme alapján adható. A kérelemnek tartalmaznia kell az üzemeltető nevét, lakcímét, a vendéglátó üzlet nevét, címét, nyitvatartási idejét, az illetékes közegészségügyi hatóság szakhatósági hozzájárulását és az engedélyező hatóság megítélésétől függően akusztikai szakértő véleményét, amely tartalmazza a tevékenység által keltett várható zajszintet.
(2) Zenét szolgáltató vendéglátó üzletet üzemeltetni csak úgy szabad, hogy a szórakozóhely együttes zajhatása nem haladhatja meg az engedélyezett határértéket.

d) Az áttekintett helyi rendeletek a zeneszolgáltatással, a hangosító berendezések üzembe helyezésével, illetve a hangszigeteléssel kapcsolatban tartalmaznak figyelemre méltó előírásokat. Külön szabályok vonatkozhatnak a vendéglátó-egységekhez tartozó teraszok üzemeltetésére is.
A vendéglátó-helyek működésével kapcsolatos egyes kérdések szabályozására tehát van hatáskörük a helyi önkormányzatoknak. A helyi szabályozás azonban csak kiegészítő lehet akkor is, ha a szabályozandó viszony enyébként nyilvánvalóan a helyi közügy kategóriába tartozik és mint ilyen, önkormányzati szabályozást igényelne.

e) Fontos szólni a Kvt. egyes rendelkezéseiről, amelyekből levezethető az önkormányzati rendeletalkotáshoz megkívánt törvényi felhatalmazás.
A Kvt. 46. § (1) bekezdése előírja, hogy a települési önkormányzat (Budapesten a Fővárosi Önkormányzat is) a környezet védelme érdekében a Nemzeti Környezetvédelmi Programban foglalt célokkal, feladatokkal és a település rendezési tervével összhangban illetékességi területére önálló települési környezetvédelmi programot dolgozzon ki, amelyet képviselő-testülete (közgyűlése) hagy jóvá.
A 47. § (1) bekezdése értelmében a települési környezetvédelmi programnak tartalmaznia kell, különösen: e) a lakossági és közszolgáltatási (vendéglátás, település-üzemeltetés, kiskereskedelem) eredetű zaj-, rezgés- és légszennyezés elleni védelem, településre vonatkozó feladatait és előírásait.
A (2) bekezdés szerint a települési önkormányzat gondoskodik a települési környezetvédelmi programban foglalt feladatok végrehajtásáról, a végrehajtás feltételeinek biztosításáról, figyelemmel kíséri az azokban foglalt feladatok megoldását, és a programot szükség szerint – de legalább kétévente – felülvizsgálja.
Témánk szempontjából fontos rendelkezést tartalmaz a (3) bekezdés. Eszerint a jóváhagyott környezetvédelmi programban meghatározott feladatokat a település rendezési terveinek jóváhagyása során, illetve az önkormányzat által hozott más határozat meghozatalával – szükség esetén önkormányzati rendelet megalkotásával – kell végrehajtani.
A Kvt. alapján tehát lehetőségük van az önkormányzatoknak rendeletalkotásra a vendéglátással összefüggő zaj elleni védelem érdekében. Ezen helyi rendeleteknek – a szabályozás tárgyára tekintettel – természetszerűen tartalmazniuk kellene a nyitva tartásra vonatkozóan is előírásokat.

f) Az említett rendelkezés végrehajthatóságát meghatározza, hogy a Kvt. nem ír elő határidőt arra nézve, hogy az önkormányzatok mikorra kötelesek megalkotni környezetvédelmi programjaikat.
A 28/1994. (V.20.) AB határozat indoklásának III. 3. pontja értelmében „A környezetvédelemhez való jog mindezekkel szemben elsősorban önállósult és önmagában vett intézményvédelem, azaz olyan sajátos alapjog, amelynek az objektív, intézményvédelmi oldala túlnyomó és meghatározó. A környezethez való jog az állam környezetvédelemre vonatkozó kötelességei teljesítésének garanciáit emeli az alapjogok szintjére, beleértve a környezet elért védelme korlátozhatóságának feltételeit is. E jog sajátosságai folytán mindazokat a feladatokat, amelyeket másutt alanyi jogok védelmével teljesít az állam, itt törvényi és szervezeti garanciák nyújtásával kell ellátnia.”
A 9/1992. (I.30.) AB határozat szerint „a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. (…)”.
Az említett szabályozási hiányosság következtében a gyakorlatban – megfelelő kényszer (határidő) hiányában – az önkormányzatok saját elhatározásán múlik, hogy a környezetvédelmi programot megalkotják-e.

2. Említést érdemel, hogy az EU nem szabályozza a tagállamokban az üzletek nyitva tartását, és azt sem, hogy vasárnap nyitva lehetnek-e. Ezt a szabályozást nemzeti vagy helyi szinten hagyja. 1989-ben az Egyesült Királyságban egy helyi önkormányzat pert indított egy nagykereskedelmi áruház ellen, arra hivatkozva, hogy az nem tartja be a vasárnapi kereskedelemre vonatkozó angol törvényt. Az áruház arra hivatkozott, hogy ez a törvény nem érvényes, mert ellentétes a közösségi joggal (az áruk, szolgáltatások szabad áramlását korlátozza). Az ügy végül az Európai Bíróság elé került, amely kifejtette, hogy a tagállamoknak a helyi gazdasági, társadalmi, kulturális viszonyoknak megfelelően jogukban áll eltérően szabályozni ezeket a kérdéseket, a közösségi jog ebbe nem avatkozik bele. Helyben ismerik annyira a viszonyokat, hogy adekvát szabályozást hozzanak, ezért központilag ilyen előírást nem lehet megfogalmazni. Ez az eset egyike a nagyon kevés kivételnek az áruk szabad mozgásának főszabálya alól. Mindenképpen figyelemre méltó tehát, hogy az EU éppen az üzletek nyitva tartása kérdését tartja olyan súlyosnak, amely még az áruk szabad mozgásának elvét — az egész közösség egyik alapvető elvét — áttörheti. (C-145/88: Torfaen Borough Council v. B&Q (Sunday Trading Case)

Az EU környezeti jogának fontos részét képezi a szubszidiaritás elve mint általános jogi alapelv. A szubszidiaritás azt kívánja meg, hogy a normákat, a határozatokat a lehető legalacsonyabb szinten hozzák annak érdekében, hogy a hatalom minél közelebb maradjon azokhoz, akik felett a hatalmat gyakorolják. Uniós szinten ez az elv a Közösség és a tagállamok közötti jogalkotói hatáskörök megosztására szolgál.
A szubszidiaritás elve jelenik meg a Cinisello Balsamo ügyben. A tényállás szerint 1987-ben a város polgármestere megtiltotta, hogy a településen biológiailag le nem bomló táskákat vagy hasonló csomagolásokat alkalmazzanak arra a célra, hogy a fogyasztók abban vigyék haza a bevásárolt árut. Ugyancsak megtiltotta a műanyag zacskók forgalmazását a hulladékgyűjtésre használt zacskók kivételével. Az ilyen termékeket előállító cégek megtámadták a rendeletet, arra hivatkozással, hogy ellentétes a közösségi joggal. Az Európai Bíróság szerint a helyi önkormányzatok széles körű jogokkal rendelkeznek szűkebb környezetük megvédése érdekében: tiltásokat vezethetnek be, feltételeket határozhatnak meg, korlátozhatják a közlekedést zajvédelmi szempontból. Ezen lehetőségek alkalmazása nem áll ellentétben az EK követelményrendszerével. (380/87. számú ügy).
3. a) Az 1884. évi XVII. t. cz. (Ipartörvény) a fogadó, vendéglő, kocsma, sörház, pálinkamérés, kávéház és kávémérés megkezdését és gyakorlását engedélyhez kötötte. Figyelemre méltó a törvény 13. §-a: „Fogadó-, vendéglő-, korcsma, sörház-, pálinkamérés-, kávéház és kávémérésben a zenélés vagy bizonyos időre szorítható, vagy egészen el is tiltható. Korcsma, sörház, pálinkamérés, kávéház és kávémérés bizonyos utczákról kizárható, nyitva tartásuk az éj bizonyos óráin túl eltiltható. Ily üzletek hatósági vizsgálat és ellenőrzés alá vethetők.” A törvény kihirdetését követő 6 hónapon belül valamennyi törvényhatóság köteles volt az engedélyhez kötött iparágak tárgyában szabályrendeletet hozni.
Az Ipartörvényben a jogalkotó a szabályozandó jogviszonyra csak általános, a részletszabályokat teljességgel mellőző előírásokat adott, tág teret engedve a helyi jogalkotásnak. A törvény lehetővé tette pl. a zenélés megtiltását, de ennél többet nem mondott, nagy mozgásteret biztosítva ezzel az eltérő helyi viszonyokat ismerő helyi hatóságok számára. A törvényi felhatalmazás alapján a törvényhatóságok a helyi szokásokhoz, körülményekhez igazodó, egymástól eltérő tartalmú helyi szabályokat alkothattak.

b) A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvénynek (Ptk.) a téma szempontjából kiemelkedő fontosságú rendelkezése a Ptk. 100. §-a, a szomszédjog általános szabálya: „A tulajdonos a dolog használata során köteles tartózkodni minden olyan magatartástól, amellyel másokat, különösen szomszédait szükségtelenül zavarná, vagy amellyel jogaik gyakorlását veszélyeztetné.” A Ptk. a szomszédok jogviszonyait az általános szabály mellett számos különös szabállyal is rendezi: pl. a földtámasz joga [101. § (1) bek.], a kerítés joga [103. § (1) és (2) bek.], a föld határvonalán álló fa vagy bokor és annak gyümölcse [104. § (1) és (2) bek.] stb.
A Ptk. 106. §-a szerint a törvénynek a szomszédjogra vonatkozó rendelkezéseitől jogszabály vagy a felek megállapodása eltérhet. A jogszabály magyarázata szerint nemcsak más jogszabály, de a felek megállapodása is rendelkezhet eltérően a törvény szomszédjogi szabályaitól. Más jogszabály alatt a Ptk. 685. § a) pontjában megjelölt jogszabályokat kell érteni.
A Ptké. 21. §-a értelmében a Ptk-nak a szomszédjogra vonatkozó rendelkezéseitől eltérő szabályokat a települési önkormányzat rendelete is megállapíthat.
A Ptk-nak a szomszédjogra vonatkozó szabályai diszpozitívek, ezektől jogszabály – a települési önkormányzat rendelete is – vagy a felek megállapodása eltérhet.

c) Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény igen tömören - sok esetben csak az elvet, irányt vagy célt megjelölve - foglalja össze rendelkezéseit. A rendelkezések általában keretjellegűek, melyek lehetőséget és felhatalmazást adnak a részletek országos vagy helyi (települési önkormányzati) rendeletekkel való szabályozására.
A törvény előírja, hogy az építés rendjét településenként helyi építési szabályzattal kell biztosítani. A helyi építési szabályzat a település területén (területein) az építés rendjét biztosító, jogilag kötelező megállapításokat tartalmazza a megengedhető építési hasznosításra vonatkozóan. A törvény a helyi önkormányzatok és szerveik feladat- és hatásköréről szóló 1991. évi XX. törvény alapján a helyi települési önkormányzat képviselőtestületének lehetőséget biztosít, hogy a helyi, területi sajátosságoknak megfelelően szabályozza az építés helyi viszonyait.

d) A helyi önkormányzatok jogosultak a településen az állattartás szabályait rendeletben meghatározni. Az országos jogszabályok az állattartás általános előírásait tartalmazzák, míg az állattartásra vonatkozó speciális szabályokat a helyi állattartási rendeletek állapítják meg.
Az állategészségügyről szóló 1995. évi XCI. törvény úgy rendelkezik, hogy az állat tartásánál meg kell tartani az állategészségügyi, a közegészségügyi, a környezetvédelmi, valamint az állatvédelmi előírásokat; ezeket érvényesíteni kell az állat szállítása, forgalmazása, az állati eredetű élelmiszer és állati eredetű termék előállítása, feldolgozása, tárolása és forgalmazása során is. Az állattartással összefüggő részletes szabályok (védőtávolságok, a település övezeti besorolása és az egyes övezetekben tartható állatok darabszáma stb.) a helyi rendeletekben találhatók.
Ez a szabályozás figyelembe veszi a települések eltérő jellegét, hagyományait, ezért a helyi szintre telepíti a jogalkotást.

e) A vendéglátó-helyek működésének szabályozása tipikusan olyan terület, ahol a helyi viszonyoknak, szokásoknak, adottságoknak jelentőségük van, ezért az ország egész területén hatályos jogszabályok helyett helyi rendezést igényel. A helyi sajátosságok sokfélesége miatt lehetetlen olyan egységes feltételrendszert kialakítani, amely éppúgy alkalmazható egy főként mezőgazdaságból élő faluban, mint egy üdülőfaluban; vagy alkalmazható a fővárosban és egy kisvárosban is. A helyi szinten történő szabályozás nagyobb beleszólást, érdekérvényesítési lehetőséget biztosít valamennyi érdekeltnek.
Ennek szellemében a vendéglátó-helyek esetében is lehetővé kellene tenni, hogy a szabályozás minél inkább alkalmazkodjék a helyi követelményekhez: a decentralizáció és a szubszidiaritás itt is érvényesüljön.
Eltérő körülmények nem csak a települések között lehetnek, hanem egy adott település egyes részei között is. (Ezért gyakori, hogy az állattartás szabályozása szempontjából a település közigazgatási területe több övezetre oszlik.)
A fentiekben részletezett probléma miatt kívánatos lenne, hogy a jogi szabályozás akként módosuljon, hogy az alapul szolgáló általános előírásokat tartalmazó keretszabály tartalommal való megtöltését rábízza a helyi viszonyokat, szokásokat ismerő helyi jogalkotó szervre. Az üzletek nyitva tartása – az Alkotmánybíróság szerint is – olyan helyi érdekeket érint, amely indokolttá tenné az önkormányzati jogalkotást.

4. A jegyzőkhöz intézett megkereséseimben jeleztem, hogy szívesen fogadom az üzletek működésének jogszabályi hátterével kapcsolatos észrevételeiket is.
Orosháza jegyzője felvetette, hogy a hatályos jogszabály nem ad lehetőséget a jegyzőnek az üzlet megnyitásakor a nyitvatartási idő megállapítására, el kell fogadnia a vállalkozó által megjelölt időpontokat.
Békés jegyzője szerint az üzletek működési engedélyezéséről szóló jogszabály sem az érintett ügyfelek, sem az eljáró hatóság számára nem nyújt kielégítő megoldást. Az ügyek indokolatlanul elhúzódnak és nem eredményesek.
A fővárosi XI. kerületi jegyző arról tájékoztatott, hogy a kerületben számos szórakozóhely miatt „küzdünk” hasonló problémákkal: „A küzdünk szót nem véletlenül használtam, mivel a jelenlegi hatályos jogszabályok igen kevés jogosítványt adnak a jegyző kezébe ahhoz, hogy ilyen esetekben hatékonyan tudjon eljárni. Az állampolgárokkal nagyon nehéz elfogadtatni azt a tényt, hogy a nyitva tartási időt nem a hatóság engedélyezi, hanem a kereskedő állapítja meg és bejelenti a hatóságoknak. Ugyancsak nem szabályozhatja a jegyző, hogy milyen jellegű üzletet nyithat a vállalkozó, ha az üzlet rendeltetésmódja megfelelő. Igen nehéz egészséges egyensúlyt találni (főleg a nagyvárosokban, nagyvárosi kerületekben) a lakosság nyugalmának biztosítása és a vállalkozói érdekek érvényesítése területén.”
Kapuvár jegyzője válaszában kifejtette, hogy „a 4/1997. (I.22.) Korm. rendelet legutóbbi módosítása a vendéglátóipari egységek esetében sajnos továbbra sem oldja meg a panaszosok problémájának kezelését. A jogszabály továbbra sem teszi kötelezővé a vendéglátóipari egység működési engedélyének kiadásakor az építésügyi hatóság közreműködését, zeneszolgáltatás esetén az előzetes akusztikai vélemény csatolását.”
A balatonalmádi jegyző aggályosnak tartja, hogy az R. alapján a működési engedélyezési eljárásban előírt szakhatóságok hozzájáruló nyilatkozata és a tevékenység folytatására feljogosító okiratok alapján – mérlegelési jogkör nélkül – kell a jegyzőnek az üzlet működési engedélyét kiadni, esetleges lakossági bejelentést nem vehet figyelembe.
Dunakeszi aljegyzője egy korábbi levelében kifejtette, hogy tapasztalataik szerint a helyi sajátosságok figyelembevételével lehetőséget kellene biztosítani az önkormányzatnak arra, hogy saját maga is pontosabban megfogalmazott feltételek megléte és betartása esetén adjon engedélyt az üzletek működéséhez.
Kulcs jegyzője szerint a vizsgált ügyben a legfőbb problémát az okozza, hogy a nyitvatartási idő tekintetében az üzemeltetőnek csak bejelentési kötelezettsége van. Álláspontja szerint – tekintettel a jelentős számú panaszra - a jogalkotónak meg kellene fontolnia a záróraengedély intézményének újbóli bevezetését, illetve a nyitva tartási idő közérdekből történő korlátozását és ismételt jogsértés esetén az egység működési engedélyének visszavonását, illetve az egység átmeneti (végleges) bezárását.

5. Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 3. § (4) szerint ügyfél az a magánszemély, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezet, amelynek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti.
Az Áe. kommentár rögzíti, hogy „az építési engedélyezési eljárásban pl. ügyfél egy ötemeletes lakóházban akár a negyedik, vagy ötödik emeleten lakó tulajdonos, vagy bérlő még akkor is, ha az adott esetben az épület földszinti fogadórészén alakítják át a volt gyógyszertárat élőzenei jazzkocsmává és ehhez az átalakításhoz a nem lakás céljára szolgáló helyiség bérlője, tulajdonosa, üzemeltetője építési engedélyt kért. Könnyű belátni ugyanis, hogy a jelzett helyiségek tervezett funkcióváltozása igencsak érinteni fogja a lakókat, nem pusztán a leendő kocsma közvetlen szomszédságában élőt, hanem a távolabbakat is, még akár néhány házzal távolabb is. Az új létesítmény vendégköre feltételezhetően megváltoztatja az utca forgalmi rendjét, éjszakai nyugalmát, zajszennyezettségét stb. Az ilyen esetekre gondolva tágította ki a törvényalkotó az ügyféli kört és elegendőnek ítélte csupán azt, hogy valakinek a jogát, vagy jogos érdekét az adott ügy érinti. Az ügyben érintett személynek tehát vitathatatlanul érdeke fűződik ahhoz, hogy az egyébként másra (az építtető) vonatkozó jog (illetve kötelezettség) megállapítását a hatóság akceptálja-e és ha igen, milyen tartalommal.”
A telepengedély alapján gyakorolható ipari és szolgáltató tevékenységekről, valamint a telepengedélyezés rendjéről szóló 80/1999. (VI. 11.) Korm. rendelet 7. § (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a jegyző a telepengedély megadásáról, vagy megtagadásáról rendelkező határozatot kézbesítés útján közli többek között a telep és a közvetlenül szomszédos - a teleppel közös határvonalú, telekhatárú - ingatlanokkal rendelkezni jogosultakkal (az ingatlanok tulajdonosaival, használóival, kezelőivel, társasház esetén a közös képviselővel, illetve az intézőbizottság elnökével, lakásszövetkezet esetén annak elnökével).
Sérti a tisztességes eljáráshoz és a jogorvoslathoz való jogot, hogy a közvetlenül szomszédos ingatlannal rendelkezni jogosultak az R. hatálya alá tartozó engedélyezési eljárásokban egyáltalán nem vesznek részt.
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése deklarálja, hogy a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. Az országgyűlési biztosok a jogállam követelményei közé felvették a tisztességes eljárás követelményét is, amely – mint a hatóságok jogállami értékrendű eljárásának összetevője – azt fejezi ki, hogy a jogalkalmazás során meg kell valósulnia a hatósági eszközök rendeltetésszerű használatának, méltányos, humánus, célszerű és hatékony alkalmazásának. A tisztességes eljárás megkívánja, hogy az R. hatálya alá tartozó engedélyezési eljárásokban megillesse az ügyféli pozíció a közvetlenül szomszédos ingatlannal rendelkezni jogosultakat.

6. Az OBH 1377/1999. számon lefolytatott vizsgálatomról készült jelentésben javasoltam, hogy a Gazdasági és Közlekedési Miniszter kezdeményezze az R. 18/A. §-ának módosítását úgy, hogy az üzlet nyitva tartási idejét a belkereskedelemről szóló törvényben meghatározott körülmények és a kereskedő erre vonatkozó kérelmének figyelembevételével az engedélyező hatóság állapítsa meg. A nyitva tartási idő megváltoztatására irányuló kérelmet a kereskedő bejelentése alapján szintén a jegyző bírálja el.
Felkértem a Gazdasági és Közlekedési Minisztert arra is, hogy kezdeményezze az R. kiegészítését úgy, hogy az építmény alkalmasságának megállapítása érdekében minden esetben kötelező legyen az építésügyi hatóság közreműködése az engedélyezési eljárásban, amennyiben a tervezett tevékenység a vendéglátás.
A konkrét esetek, illetve a jegyzői észrevételek alapján változatlanul szükségesnek tartom a nyitvatartási idő hatóság általi megállapíthatóságát, a szomszédos ingatlannal rendelkezni jogosultak ügyféli jogállásának biztosítását, illetve az építésügyi hatóság részvételét az engedélyezési eljárásban.
A korábbi jelentésben már kifejtettem, hogy a vázolt javaslatok érintik az Alkotmányban biztosított vállalkozáshoz való jogot, ezért vizsgálni kellett azt is, hogy az esetleges korlátozások okozhatnak-e a vállalkozáshoz való alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot.
"A vállalkozás joga a foglalkozás szabad megválasztásához való alkotmányos alapjog [Alkotmány 70/B. § (1) bekezdés] egyik aspektusa, annak egyik, a különös szintjén történő megfogalmazása. A vállalkozás joga azt jelenti, hogy bárkinek Alkotmány biztosította joga a vállalkozás, azaz üzleti tevékenység kifejtése. A vállalkozás joga tehát nem abszolutizálható, és nem korlátozhatatlan: senkinek sincs alanyi joga meghatározott foglalkozással kapcsolatos vállalkozás, sem pedig ennek adott vállalkozási jogi formában való gyakorlásához. A vállalkozás joga annyit jelent - de annyit alkotmányos követelményként feltétlenül -, hogy az állam ne akadályozza meg, ne tegye lehetetlenné a vállalkozóvá válást." /54/1993. (X.13.) AB határozat/
A munkához (foglalkozáshoz, vállalkozáshoz) való jogot az veszélyezteti a legsúlyosabban, ha az ember az illető tevékenységtől el van zárva, azt nem választhatja. Ha nem lenne ez a jog nevesítve, az általános személyiségi jog sérelme alapján lehetne érvényesíteni." /21/1994. (IV.16.) AB határozat/
Az Alkotmánybíróság a 13/1995. (III. 1.) AB határozatban a vállalkozáshoz való jogról a következőket fejtette ki: " A jogalkotónak nagy a szabadsága a vállalkozások keretéül szolgáló feltételrendszer (például az adórendszer) megteremtése tekintetében. A jogalkotót itt csak az a követelmény köti, hogy ne alakítson ki olyan feltételrendszert, amelynek keretei között lehetetlenné válna a vállalkozáshoz való alapjog gyakorlása.
A jogalkotót az előzőeken túlmenően megilleti az alkotmányos alapjogok bizonyos határok között (megfelelő jogforrási szinten: törvénnyel, és az alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával) történő korlátozásának joga is. A vállalkozáshoz való alapjog - mint az alapvető jogok döntő többsége - nem korlátozhatatlan."
A vállalkozáshoz való alapjog - mint az idézett határozatokból kiderül - nem korlátozhatatlan. Alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot akkor okoz a jogkorlátozás, ha nem az Alkotmány által megengedett célra irányul, illetve ha aránytalan, vagyis túllépi az alkotmányos cél által megkívánt mértéket. A vizsgált ügyekben az országgyűlési biztos által elérni kívánt cél az Alkotmányban elismert környezetvédelmi megfontolásokat jelenti. A cél megengedettsége mellett azonban a fent kifejtettek értelmében az arányosság problémáját is vizsgálni kell. A jogalkotót az a követelmény köti, hogy ne alakítson ki olyan feltételrendszert, amelynek keretei között lehetetlenné válna a vállalkozáshoz való alapjog gyakorlása. Nyilvánvaló, hogy a fokozottabb hatósági részvétel a vállalkozások működésének engedélyezésekor nem teszi lehetetlenné a vállalkozóvá válást, az alapjog gyakorlását, ezért az nem aránytalan az elérni kívánt célhoz képest. Sőt, miután az egészséges környezethez való jog közvetve vagy akár közvetlenül is az ember lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogát biztosítja, ezeket pedig a kiemelkedően fontos alapjogok közé soroljuk, az előzetes engedélyezés során megszabott feltételek és korlátozások nem csak szükségesnek, de arányosnak is tekinthetők.
A környezethasználatot úgy kell megszervezni és végezni, hogy a legkisebb mértékű környezetterhelést és igénybevételt idézze elő, megelőzze a környezetszennyezést és kizárja a környezetkárosítást. A környezethasználatot az elővigyázatosság elvének figyelembevételével, a környezeti elemek kíméletével, takarékos használatával kell végezni.
A megelőzés az ismert és várható hatások elleni előzetes fellépést igényli, míg az elővigyázatosság arra figyelmeztet, hogy kellő körültekintéssel elkerülhetőek a nem várt következmények is.
A fokozottabb hatósági részvétel a vállalkozások működésének engedélyezésekor e két alapelv érvényesülését szolgálja.
A 203/2002. (IX.14.) Korm. rendelettel az R-ben több, az üzlet környezetében lakók érdekeit szolgáló módosítás is történt. Ilyen, hogy az üzletek működési engedély szerinti működését és a kereskedelmi tevékenység folytatására vonatkozó jogszabályi rendelkezések betartását a jegyző, a szakhatóságok, a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség és a területi fogyasztóvédelmi felügyelőségek ellenőrzik, amelyek együttműködési megállapodás alapján a rendőrséggel együtt közös ellenőrzéseket is folytathatnak.
Az üzlet működésével összefüggő zajhatások miatt végső esetben most már visszavonható a működési engedély, az erről hozott határozatot fellebbezésre tekintet nélkül végre kell hajtani.
A Gazdasági és Közlekedési Minisztérium Fogyasztóvédelmi és Kereskedelmi Főosztályán 2003. március 6-án tartott munkamegbeszélésen a MEH Turisztikai Államtitkárságának képviselője megfontolandónak tartotta, hogy jegyzői hatáskörbe kerüljön a nyitva tartási idő megállapítása. A FVM képviselője az önkormányzati rendeleti szabályozás bővítését vetette fel.

7. A polgári jogviszonyok megsértése megvalósulhat a határértéket el nem érő, de zavarónak minősülő magatartással is. A Ptk. 98. és 99. §-ai értelmében a tulajdonost megillető birtoklási és használati jogot a tulajdonos a Ptk. – fentebb már idézett - 100. §-ában meghatározott korlátok között gyakorolhatja. Így pl. tilos gáz, füst, zaj útján a szomszédos telekre olyan áthatást gyakorolni, amely a szomszédot szükségtelenül zavarja, vagy amely jogai gyakorlását veszélyezteti.
A zavarás fogalma minden olyan zavarásra kiterjeszthető, amely a közfelfogás szerint alkalmas arra, hogy a nyugalmas birtoklást, a dolog feletti zavartalan uralmat veszélyeztesse. A felek megegyezésének hiányában a szükséges vagy szükségtelen jogi minősítés "szomszédjogi perben" eseti mérlegelés (érdekösszemérés) alapján a bíróságra hárul.
A Ptk. 188. § (1) bekezdése értelmében, ha a birtokost birtokától jogalap nélkül megfosztják, vagy birtoklásában zavarják, birtokvédelem illeti meg.
A szomszédjog és a birtokvédelem a zavarás tényéből indul ki, vagyis a körülmények vizsgálata során nincs szükség másra, csak ennek a ténynek a megállapítására. E két jogintézmény körében a határérték nem bír ügydöntő jelentőséggel. A szomszédjogi igény csak bíróság előtt, míg a birtokvédelem közigazgatási úton is érvényesíthető.
A szomszédjog és a birtokvédelem mellett szükséges hivatkozni a tulajdonjog háborítatlanságát védő perre is (Ptk. 115. § (3) bekezdése). Ha a tulajdonost nem fosztották ugyan meg a dolog birtoklásától, a tulajdonjog gyakorlását nem tették teljes mértékben lehetetlenné, de valaki a tulajdonost a birtoklásban megzavarta, akadályozza, korlátozza valamely jogosultság gyakorlását, a tulajdonos követelheti a háborítás megszüntetését.

Kezdeményezés, javaslat

1. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. §-a alapján javasolom, hogy a Gazdasági és Közlekedési Miniszter kezdeményezze az üzletek működésére vonatkozó jogi szabályozás átfogó felülvizsgálatát és módosítását annak érdekében, hogy az országos szintű jogszabály általános előírásokat (keretszabályokat) tartalmazzon, míg a részletszabályokat (pl. a nyitva tartási időt) a helyi viszonyokat, szokásokat ismerő helyi jogalkotó szerv rendelete állapíthassa meg.
2. Javasolom, hogy az építmény alkalmasságának megállapítása érdekében minden esetben kötelező legyen az építésügyi hatóság közreműködése az engedélyezési eljárásban, amennyiben a tervezett tevékenység a vendéglátás. Javasolom továbbá, hogy a telepengedélyezésről szóló Korm. rendelethez hasonlóan az R. hatálya alá tartozó engedélyezési eljárásokban is megillesse az ügyféli pozíció a közvetlenül szomszédos ingatlannal rendelkezni jogosultakat.
3. Tekintettel arra, hogy a környezetvédelmi programok nagy jelentőséggel bírnak a környezetvédelem jogszabályi rendszerében, javasolom a Környezetvédelmi és Vízügyi Miniszternek, hogy a települési környezetvédelmi programok megalkotásának elősegítése érdekében tekintse át a Kvt-nek a környezetvédelmi program alkotására vonatkozó rendelkezéseit, és a programok nagyobb szerepe érdekében fontolja meg a jogszabály- módosítás kezdeményezését.
4. Kezdeményezem, hogy amennyiben a zeneszolgáltatás a lakosság nyugalmát sérti, a jegyzők az R. 17. § (4) bekezdése alapján azonnal végrehajtható határozatban tiltsák meg a zeneszolgáltatást. Kezdeményezem, hogy a jegyzők a zavaró zajhatás miatti bejelentés esetén vizsgálják meg az R. 18. § (1) bekezdés második fordulata alkalmazásának lehetőségét is. Szükségesnek tartom, hogy a helyi önkormányzati rendeletek a hangosító berendezések alkalmazásának engedélyezésekor tartalmazzák azt az előírást, hogy a kérelmező mellékeljen egy olyan vizsgálati dokumentumot, amely magában foglalja a hangosító berendezések üzemeltetésének valamennyi körülményét és hatásait, így a határértékek teljesülésének és ezek ellenőrzésének feltételeit is. Tekintettel arra, hogy a vizsgált problémák az ország más településein is jelentkezhetnek, a kezdeményezések és a javaslat országos érvényesüléséhez a Belügyminiszter közreműködését kérem.

Budapest, 2004. április 16.

Lenkovics Barnabás

Kapcsolódó jogszabályok

1978. évi I. törvény a belkereskedelemről
19. § (1) Az üzletek nyitva tartását úgy kell megállapítani, hogy megfeleljen az ellátási követelményeknek, valamint a lakosság vásárlási szokásainak, életkörülményeinek és munkafeltételeinek és tekintettel legyen a kereskedelmi dolgozók élet- és munkakörülményeire is.
(2) Az üzletek nyitva tartásáról, a nyitvatartási idő módosításáról a vásárlókat tájékoztatni kell.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről
115. § (3) A tulajdonos követelheti a jogellenes beavatkozás vagy behatás megszüntetését, ha pedig a dolog a birtokából kikerült, követelheti a visszaadását.
191. § (1) Akit birtokától megfosztanak vagy birtoklásában zavarnak, a jegyzőtől egy éven belül kérheti az eredeti birtokállapot helyreállítását vagy a zavarás megszüntetését.
(3) A jegyző az eredeti birtokállapotot helyreállítja, és a birtoksértőt e magatartásától eltiltja, kivéve ha nyilvánvaló, hogy az, aki birtokvédelemért folyamodott, nem jogosult a birtoklásra, illetőleg birtoklásának megzavarását tűrni volt köteles. Határozatot hozhat továbbá a jegyző a hasznok, károk és költségek kérdésében is.
192. § (1) Az a fél, aki a jegyző határozatát sérelmesnek tartja, a határozat kézbesítésétől számított tizenöt napon belül a bíróságtól kérheti a határozat megváltoztatását.
(2) A birtokos az eredeti birtokállapot helyreállítását vagy a zavarás megszüntetését egy év eltelte után közvetlenül a bíróságtól kérheti. A birtokos közvetlenül a bírósághoz fordulhat akkor is, ha az ügyben a birtokláshoz való jogosultság is vitás.

4/1997. (I. 22.) Korm. rendelet az üzletek működéséről és a belkereskedelmi tevékenység folytatásának feltételeiről
4. § Az üzlet működésének engedélyezésében közreműködő hatóságok:
d) a környezetvédelmi, az építésügyi, a tűzvédelmi szakhatóság, a közlekedési felügyelet és az ÁNTSZ, ha az üzletben járműkereskedelmi tevékenységet folytatnak, építőanyagot, szilárd és folyékony tüzelőanyagot, üzemanyagot, veszélyesnek nem minősülő hulladékot értékesítenek, valamint a 216. Diszkó [TEÁOR 55.40-ből] üzletkörű egységet működtetnek;
e) az építésügyi hatóság, ha az üzletkialakítás építési vagy rendeltetés-módosítási engedély-köteles;
5. § (1) A jegyző a 3. § (4) bekezdésében, a 4. §-ban előírt okiratok, hatósági, szakhatósági hozzájárulások, engedélyek, valamint mozgóbolt esetében a 3. § (5) bekezdésében meghatározott hozzájárulás megléte esetén, ha az más jogszabály előírásaiba nem ütközik, államigazgatási határozattal köteles kiadni az 1. számú mellékletben meghatározott üzletkörökre vonatkozó 2. számú melléklet szerinti működési engedélyt.
8. § (1) Az üzletek működési engedély szerinti működését és a kereskedelmi tevékenység folytatására vonatkozó jogszabályi rendelkezések betartását a jegyző, a szakhatóságok, a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség és a területi fogyasztóvédelmi felügyelőségek ellenőrzik, amelyek együttműködési megállapodás alapján a rendőrséggel együtt közös ellenőrzéseket is folytathatnak.
(2) Ha az ellenőrzés során megállapítást nyer, hogy az üzlet vagy az üzletben kereskedelmi tevékenységet folytatók a jogszabályokban foglalt előírásoknak nem felelnek meg, illetve azokat nem tartják be, a jegyző az üzletet az észlelt hiányosság megszüntetéséig, de legfeljebb 90 napra ideiglenesen bezárathatja.
(3) Az üzlet ideiglenes bezárását elrendelő határozat fellebbezésre tekintet nélkül azonnal végrehajtható.
(4) A jegyző a működési engedélyt visszavonja, ha
a) a kereskedő a (2) bekezdésben foglaltaknak nem tesz eleget, vagy
b) a működési engedély kiadásának feltételei már nem állnak fenn,
c) az üzletben engedély nélkül pénznyerő automatát működtetnek,
d) a kereskedő a játékautomata bejelentési kötelezettségének nem tesz eleget,
e) az üzlet működésével összefüggő zajhatások miatt a lakosság nyugalmának sérelme a 18. § (1) bekezdésében hozott intézkedés ellenére továbbra is fenn áll.
(5) A (4) bekezdés c), d) és e) pontja tekintetében a működési engedélyt visszavonó határozatot a fellebbezésre tekintet nélkül végre kell hajtani.
17. § (1) Vendéglátó üzletben a vendégek szórakoztatására műsoros előadás, zene, tánc rendezhető, továbbá szerencsejátéknak nem minősülő szórakoztató játék (teke, biliárd, kártyajáték, játékautomata stb.) folytatható, külön jogszabály szerint szórakoztató játékautomata, valamint a II. kategóriás játékterem üzemeltetésére vonatkozó feltételek szerint pénznyerő automata működtethető.
(2) Az (1) bekezdés szerinti szolgáltatások nyújtását a kereskedőnek be kell jelentenie a jegyzőnek és a területileg illetékes rendőrhatóságnak. A jegyző a II. kategóriájú játékterem működtetését az üzlet működési engedélyén köteles feltüntetni.
(3) Kártyajátékban és pénznyerő automata használatában 18. éven, játékautomata használatában 16. éven, egyéb szórakoztató játékban 14. éven felüli személy vehet részt. Erről az üzletben a vendégeket tájékoztatni kell.
(4) A jegyző megtiltja a műsoros előadás, zene, tánc rendezését, valamint a szórakoztató játék folytatását, ha az jogszabálysértő, vagy a közízlést, a lakosság jogos érdekeit, nyugalmát sérti.
(5) A (4) bekezdés szerinti határozat fellebbezésre tekintet nélkül azonnal végrehajtható.
18. § (1) A jegyző a külön jogszabályban meghatározott zajterhelési határérték figyelmeztetés ellenére való ismételt túllépése, vagy a külön jogszabályban meghatározott veszélyes mértékű zaj esetén az üzlet éjszakai (22 óra és 6 óra között) nyitva tartását korlátozhatja, illetve kötelező zárva tartási időszakot rendelhet el.
(2) Ha a zajterhelési határérték mérési eredménye a külön jogszabály szerint megengedett határérték túllépését állapítja meg, vagy a hangszigetelési követelmény nem teljesül, a zajszintmérési eljárás költsége a kereskedőt terheli.
(3) Az üzlet éjszakai nyitva tartását korlátozó, illetve a kötelező zárvatartási időszakot elrendelő határozat fellebbezésre tekintet nélkül azonnal végrehajtható.
18/A. § Az üzlet nyitvatartási idejét a belkereskedelemről szóló törvény figyelembevételével a kereskedő állapítja meg, és azt írásban köteles bejelenteni az üzlet helye szerint illetékes önkormányzat jegyzőjének. A nyitvatartási idő megváltozásáról a kereskedőnek a jegyzőt 3 munkanapon belül értesítenie kell.

1. számú melléklet a 4/1997. (I. 22.) Korm. rendelethez
Az üzletkörök / Vendéglátás
Valamennyi vendéglátó-ipari üzletben értékesíthető tejital, teaital, kávéital, gyümölcs, dohánytermék, gyufa, postai cikk, folyóirat, napilap.
211. Melegkonyhás vendéglátó üzletek [TEÁOR 55.30-ból]
Meleg-hideg ételek, cukrászati készítmények, sütő- és édesipari termékek, szeszes és szeszmentes italok. Az ételeket a helyszínen készítik, főzik vagy sütik. (Étterem, vendéglő, csárda, gyorsétkezőhely, étkezde-kifőzde, söröző, kávéház, vasúti és más személyszállító eszköz étkezőkocsija stb.)
212. Cukrászda [TEÁOR 55.30-ból]
A cukrászati készítményeket, édesipari termékeket, hideg ételeket a helyszínen készítik, szeszes és szeszmentes italok.
213. Bár, borozó, italbolt, kocsma [TEÁOR 55.40-ből]
Különböző szeszes és szeszmentes italok értékesítése palackozva és kimérve, étel (italbolt, borozó, borkimérés, drinkbár, kocsma stb.).
214. Egyéb nem melegkonyhás vendéglátóhely [TEÁOR 55.30-ból]
Hideg ételek, melegített kész-, illetve félkész ételek, frissen sült (grillezett) húsok, édesipari termékek, nem a helyszínen készített cukrászati készítmények értékesítése helyszíni fogyasztásra, illetve kiszállítása, szeszes és szeszmentes italok (ételbár, tejbár, bisztró, pecsenyesütő, büfé, falatozó, süteménybolt, teázó, fagylaltozó, kávézó, eszpresszó).
215. Zenés szórakozóhely [TEÁOR 55.40-ből]
Különböző szeszes és szeszmentes italok értékesítése palackozva és kimérve, étel, élő és gépzeneszolgáltatás, műsor (mulató, varieté, bár).
216. Diszkó [TEÁOR 55.40-ből]
Különböző szeszes és szeszmentes italok értékesítése palackozva és kimérve, étel, gépzene szolgáltatás. A működési engedélynek az abban felsorolt adatokon túlmenően tartalmaznia kell az üzlet befogadóképességét. Az üzletben az ingyenes és korlátlan mennyiségű ivóvíz elérhetővé tételét - mellékhelyiségen kívül is - biztosítani kell. A 300 főt meghaladó befogadóképességű üzletben a fentieken túlmenően folyamatos gépi szellőztetést, és a vendégek részére a szórakozóhely légterétől elkülönülő, attól hűvösebb, csendes, pihenésre alkalmas, ülőhelyekkel ellátott helyiséget kell biztosítani.
220. Munkahelyi vendéglátó üzlet [TEÁOR 55.51]
Zártrendszerű munkahelyi vendéglátó üzlet, szeszes ital értékesítés nélkül, ideértve a más helyen történő fogyasztásra központi konyhán készített étel értékesítését (közétkeztetés) is (étterem, büfé).

218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet az egyes szabálysértésekről
76. § (1) Aki az árukapcsolással, az áru jogosulatlan visszatartásával, a Vásárlók Könyvének kezelésével, illetőleg az üzletek nyitvatartási idejével kapcsolatos jogszabályi kötelezettségeket megszegi, ötvenezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt az eljárás a fogyasztóvédelmi felügyelőség hatáskörébe is tartozik.