Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1174/2003. ügyben

Előadó: dr. Nagy Réka
Vizsgálat megindulása

Egy kaposvári illetőségű panaszos azt sérelmezte az országgyűlési biztosnál, hogy a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete nem vizsgálta ki kellően azon panaszát, mely az Földhitel és Jelzálogbank Rt. (FHB Rt.) hitelezési gyakorlatával volt kapcsolatos. A panaszos azt kifogásolta a PSZÁF-nál, hogy a 2000-ben az FHB Rt-vel új lakás vásárlása céljából kötött jelzáloghitel-szerződéskötéskor nem tájékoztatták megfelelően az ÁFA visszatérítés igénylésének lehetőségéről, ezért attól utóbb elesett.
A vizsgálatot a tulajdonjog ( Alk. 13. § (1) bek.), a panasz előterjesztéséhez való jog ( Alk. 64. §) és a tisztességes eljáráshoz való jog ( Alk. 2.§ (1) bek.) sérelmének gyanúja miatt indítottam. A vizsgálat során megkerestem a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletét és a Földhitel és Jelzálogbank Rt-t.

Megállapított tényállás

Panaszos 2000. június 28-án ingatlanvásárlás céljából benyújtotta a Földhitel és Jelzálogbank Rt. kaposvári kirendeltségéhez kölcsönkérelmét a bank által e célból előre megszerkesztett formanyomtatványon. (A formanyomtatvány a következő részekből áll: a kérelmező személyéhez kapcsolódó adatok, a kért kölcsön összegéhez kapcsolódó adatok, a biztosítékként felajánlott ingatlan adatai, a kérelmező életkörülményei, képesítésére vonatkozó rész, nyilatkozatok rész, melyben a kérelmező nyilatkozik arról, hogy köztartozása nincs, vagyonával szemben nincs végrehajtási eljárás folyamatban, nem áll cselekvőképességet kizáró gondnokság alatt és hogy „ a fenti tartalmú kölcsönkérelemben és mellékletében foglalt valamennyi információ és adat a valóságnak megfelel, továbbá hogy a szolgáltatott információ és adat a valóságnak megfelel és, hogy a szolgáltatott információn kívül semmi olyan, a hitelbírálat szempontjából lényeges körülmény vagy adat nem került elhallgatásra, melyek befolyásolhatják a kölcsönkérelemben foglaltakat, illetve abból levonható következtetéseket.)
2000. július 26-án a panaszos és a bank megkötötték az ingatlanvásárlási célú kölcsönszerződést és az ingatlanjelzálog szerződést.
2000. július 27-én a kérelmező végleges adásvételi szerződést kötött az új építésű ingatlanra.
2000. december 20-án a lakóház megkapta a végleges használatbavételi engedélyt és a határozattal a panaszos felkereste az FHB Rt. budapesti fiókját azzal a céllal, hogy a 400 ezer Ft-os ÁFA visszatérítés iránti kérelmét benyújtsa. A bank a panaszos kérelmét rendkívüli időhúzás után azzal utasította el, hogy eziránti igényét még a szerződéskötés előtt kellett volna jeleznie, mert utólag a banknak nincs lehetősége az ÁFA visszatérítési kérelmének eleget tenni. A panaszos arra hivatkozott, hogy Kaposváron, ahol a szerződést kötötte az ügyintéző azt a tájékoztatást adta, hogy csak a végleges használatbavételi engedély kézhezvétele után igényelheti vissza az ÁFÁ-t. Később a panaszos próbált a banknál is intézkedni, de a bank elutasítása után a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletéhez (PSZÁF) fordult. A Felügyelet 2001. szeptember 14-ei levelében a következőket írta: „Ön beadványában azt állítja, hogy nem kapott megfelelő tájékoztatást a Banktól. A Bank nyilatkozata szerint felmerülő kérdéseire Ön szóban és írásban is tájékoztatást kapott, amelynek, az általában szükséges információkat tartalmazó kölcsönkérelmi egységcsomag is része volt. A bank tájékoztatása szerint eddig 550 fő igényelte a lakáscélú támogatások keretében az adó-visszatérítés lebonyolítását, és a Bank által folytatott gyakorlatot senki sem kifogásolta, így a félretájékoztatás nem igazolható vissza.(…) Eljárásunk tényei, adatai alapján nem tártunk fel olyan szabálytalanságot, ami a Bankkal szembeni intézkedéseket indokolnák.”
A panaszos a Felügyelet válaszát nem fogadta el és azt kérte, hogy küldjék meg részére azon dokumentumokat, mellyel a bank a Felügyeletnek bizonyította, hogy szóban és írásban megfelelő tájékoztatást adott.
2002. január 16-án a Felügyelet a következő választ adta. „A felügyelet az ügyben csak azt vizsgálhatja, hogy a bank a törvényekben, belső szabályzataiban, a megkötött szerződésben foglaltak szerint járt-e el. (…) A felügyelet az egyedi szerződéses kapcsolatokból keletkezett jogvitákat bíróság helyett államigazgatási úton nem döntheti el.  (…) A Bank nyilatkozatát dokumentumokkal támasztotta alá (…) s a levelében felvetett kérdéseire azok alapján adtuk meg a választ. A Bank a jelzáloghitelre vonatkozó megfelelő tájékoztatás érdekében kölcsönkérelmi egységcsomagot adott át az érdeklődőknek. (…) A lakásvásárlási kölcsönre vonatkozó tájékoztatóban (…) hivatkoznak a vonatkozó jogszabályra: A lakáscélú támogatások igénybevételének feltételeit a lakáscélú támogatásokról szóló többször módosított 106/1998. (XII.26.) MT rendelet és végrehajtására kiadott szintén többször módosított 77/1998. (XII.27.) PM-ÉVM rendelet szabályozza. (…) A kérelem kölcsön adatai című részben a 6. lábjegyzet tartalmazza a támogatást is, azonban Ön ezt nem töltötte ki. A megkötött adásvételi szerződésben a támogatás összege nem szerepelt, míg az adóvisszatérítési támogatás igénylése során kevesebb készpénz feltüntetésével, azoktól eltérő forrásszerkezetet mutatott be.”
2002. január 25-én a panaszos ismét megkérte a Felügyelettől a vonatkozó dokumentumokat.
2002. február 11-én a Felügyelet a panasz további vizsgálatát az 1977. évi I tv. 9. § (2) bekezdése alapján elutasította és egyben lezárta.

Alkalmazott jogszabályok

A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. tv.

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
64. § A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.

A Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletéről szóló 1999. évi CXXIV tv.

1. § (1) A Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete (a továbbiakban: Felügyelet) a Kormány irányítása alatt működő országos hatáskörű közigazgatási szerv, felügyeletét a pénzügyminiszter látja el.
2. § A Felügyelet tevékenységének célja a pénz- és tőkepiac zavartalan, illetve eredményes működésének, a pénzügyi szervezetek ügyfelei érdekei védelmének, a piaci viszonyok átláthatóságának, továbbá a tisztességes és szabványozott piaci verseny fenntartásának elősegítése, a pénzügyi szolgáltatási, a kiegészítő pénzügyi szolgáltatási, a befektetési szolgáltatási, a kiegészítő befektetési szolgáltatási, az elszámolóházi, a befektetési alapkezelési, árutőzsdei, a biztosítási, biztosításközvetítői, a biztosítási szaktanácsadói tevékenységet végző szervezet, illetve személy, az önkéntes kölcsönös biztosító pénztárak, a magánnyugdíjpénztárak, közraktárak, kockázati tőketársaságok, kockázati tőkealapok, kockázati tőkealap kezelők, valamint a tőzsdék és tagjaik (a továbbiakban együtt: pénzügyi szervezetek) prudens működésének, tulajdonosaik gondos joggyakorlásának folyamatos felügyelete útján.
3. § A Felügyelet hatásköre kiterjed:
a) a hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény (a továbbiakban: Hpt.),
4. § (1) A Felügyelet ellátja mindazon feladatokat, amelyet törvény vagy törvény felhatalmazása alapján kiadott jogszabály a hatáskörébe utal.
(2) A Felügyelet eljárására az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvényt az e törvényben és a 3. §-ban felsorolt törvényekben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.

A Hitelintézetekről szóló 1996. évi CXII tv.

3. § (1) Pénzügyi szolgáltatás a következő tevékenységek üzletszerű végzése forintban, illetőleg devizában, valutában:
146. § (1) A Felügyelet az e törvényben és más jogszabályokban foglalt, a hitelintézetek és a pénzügyi vállalkozások alapítására, az eredményes, megbízható és a - nemkívánatos - befolyástól mentes tulajdonlásra, a prudens működésre, a fogyasztóvédelemre vonatkozó szabályok, valamint a Felügyelet határozatainak megtartását jogosult a helyszínen ellenőrizni.
148. § (1) A Felügyelet feladatainak teljesítéséhez betekinthet a pénzügyi intézmény, valamint pénzügyi intézménynek nem minősülő kiegészítő pénzügyi szolgáltatást nyújtó egyéb jogi személy könyveibe, irataiba és adathordozóiba.
149. § A Felügyelet nevében eljáró vizsgáló, illetőleg ellenőrzést végző személy a feltárt jogsértés vagy hiányosság megszüntetése érdekében felügyeleti intézkedés megtételét, bírság kiszabását vagy kivételes intézkedés alkalmazását kezdeményezheti a Felügyeletnél.
150. § E törvény és a pénzügyi szolgáltatási tevékenységre vonatkozó egyéb jogszabályok, illetve jegybanki rendelkezések, továbbá a Felügyelet határozatai maradéktalan betartása, a jogsértések vagy hiányosságok megelőzése, illetőleg megszüntetése érdekében a Felügyelet a pénzügyi intézménnyel szemben - az MNB egyidejű értesítése mellett - intézkedést, kivételes intézkedést és bírságot alkalmazhat.
152. § Az előírások megsértése, illetőleg hiányosság megállapítása esetén a Felügyeletnek a rendelkezésére álló adatok és információk elemzése, illetőleg mérlegelése alapján, a szabály megsértésének, illetőleg a hiányosságnak
a) a pénzügyi intézmény prudens működésére,
b) a pénzügyi intézményre és ügyfeleire, illetve
c) a pénzügyi intézményrendszer tagjaira
gyakorolt hatásának és veszélyességi fokának figyelembevételével kell kiválasztania és alkalmaznia az előreláthatólag a legkisebb költséggel és az elvárható legjobb eredménnyel járó intézkedést, illetőleg kivételes intézkedést.
192. § (1) A Felügyelet határozatát az írásban benyújtott kérelem és az ahhoz csatolt mellékletek, valamint a más szervek megkeresése és saját feladatköre ellátása során tudomására jutott tények alapján - az e törvényben foglalt rendelkezéseknek megfelelően - hozza meg.
(2) A Felügyelet előtti eljárásban ügyfél az a magánszemély, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, akire nézve a Felügyelet e törvény keretei között jogot vagy kötelezettséget állapít meg.
Fogyasztóvédelem
203. § (1) A pénzügyi intézmény egyértelműen és közérthetően köteles ügyfeleit, illetve jövőbeni ügyfeleit a pénzügyi intézmény által nyújtott szolgáltatások igénybevételének feltételeiről, valamint e feltételek módosulásáról tájékoztatni.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott tájékoztatást a pénzügyi intézmény köteles az ügyfélfogadásra nyitva álló helyiségeiben könnyen hozzáférhető helyen kifüggeszteni, valamint az ügyfél kívánságára azt ingyenesen az ügyfél rendelkezésére bocsátani, továbbá elektronikus kereskedelmi szolgáltatás nyújtása esetén az ügyfelek számára folyamatosan és könnyen hozzáférhető módon, elektronikus úton is elérhetővé tenni.
(3) A pénzügyi intézmény köteles az ügyfélfogadásra nyitva álló helyiségeiben hirdetményben közzétenni, valamint elektronikus kereskedelmi szolgáltatások nyújtása esetén folyamatosan és könnyen hozzáférhető módon, elektronikus úton is elérhetővé tenni:
a) üzletszabályzatait (általános szerződési feltételeit),
b) az ügyfelek számára ajánlott pénzügyi és kiegészítő pénzügyi szolgáltatásokkal (ügyletekkel) kapcsolatos szerződési feltételeket,
c) a kamatokat, szolgáltatási díjakat, az ügyfelet terhelő egyéb költségeket, a késedelmi kamatokat, valamint a kamatszámítás módszerét.
(4) A pénzügyi intézmény köteles az ügyfél kívánságára ingyenesen rendelkezésre bocsátani
a) üzletszabályzatait, továbbá
b) a jogszabály által nyilvánosságra hozni rendelt adatokat.
206/A. § (1) A 201-202. § tekintetében a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség, illetve a megyei (fővárosi) fogyasztóvédelmi felügyelőségek (a továbbiakban együtt: fogyasztóvédelmi felügyelőség) járnak el a gazdasági reklámtevékenységről szóló 1997. évi LVIII. törvény szabályai szerint.
(2) A 203. §, a 206. § tekintetében a fogyasztóvédelmi felügyelőség a fogyasztóvédelemről szóló 1997. évi CLV. törvény szabályai szerint jár el.
207. § A pénzügyi intézmény köteles a részére engedélyezett és általa rendszeresen végzett tevékenységre vonatkozó általános szerződési feltételeit üzletszabályzatba foglalni.

2003. január 1-től a 203. § a következő 203/A §-sal egészült ki:

203/A. § (1) A Felügyelet a hozzá beérkezett, e törvény hatálya alá tartozó tevékenység folytatóját érintő írásos bejelentéseket köteles az érintettnek érdemi ügyintézésre továbbítani.
(2) Az érintett köteles a Felügyelettől továbbított írásos bejelentést harminc napon belül érdemben kivizsgálni és annak eredményéről az ügyfelet és a Felügyeletet tájékoztatni.
(3) A Felügyelet az ügy során keletkezett iratokat betekintés végett bekérheti.

A lakáscélú állami támogatásokról szóló 106/1988. (XII.26.) MT r.

1. § (1) A rendelet alapján lakás építésére, vásárlására, bővítésére, korszerűsítésére, a lakóépületek közös használatú részeinek felújítására, valamint a társulati úton megvalósuló közcélú víziközmű beruházásokra vehető igénybe lakáscélú támogatás.
(2) E rendelet alapján a következő állami támogatás igényelhető:
b) adóvisszatérítési támogatás,
2/A. § (1) A saját méltányolható lakásigényét kielégítő lakás építőjét, vagy az értékesítés céljára épített vagy építtetett ilyen új lakás vásárlóját az építési költség, illetőleg vételár megfizetéséhez adó-visszatérítési támogatás (a továbbiakban: adó-visszatérítés) illeti meg.
(2) Az adó-visszatérítés összege a 3. § (3) bekezdésének a) pontjában meghatározott bizonylatok vagy az új lakás megvásárlásáról kiállított számla szerint megfizetett általános forgalmi adó 60%-a, de lakásonként legfeljebb 400 000 forint.
(4) A pénzintézetet az általa folyósított és a költségvetéssel elszámolt adó-visszatérítés összege után 3% költségtérítés illeti meg, amelyet a támogatással együtt kell elszámolnia.
12. § (1) A kölcsönök nyújtását, folyósítását a törlesztés és a kedvezmények megállapítását, valamint ezeknek a költségvetéssel való elszámolását - az építőre (építtetőre), illetőleg az értékesítőre tekintet nélkül - a lakossági bankműveletek végzésére felhatalmazott pénzintézetek végzik. Ha az értékesítés céljára épített lakás vevője lakáscélú támogatásokat vesz igénybe, úgy azokat az a pénzintézet nyújtja, amellyel az értékesítő erre megállapodást kötött. Egy lakásépítéshez (-vásárláshoz) támogatásokat csak egy pénzintézet nyújthat. Az utóbb született gyermek(ek) után a lakásépítési kedvezmény, valamint a gyermek születésének időpontjáig felmerült kamatok csak a lakáscélú támogatásokat nyújtó pénzintézet által a használatbavételt megelőzően nyújtott és folyósított kölcsön csökkentésére számolhatók el.

A lakáscélú állami támogatásokról szóló 106/1988 (XII.26.) MT rendelet végrehajtásáról szóló 77/1998. (XII.27.) PM-ÉVM rendelet

6. § (1) A kedvezményre való jogosultság és a kedvezmény mértékének megállapítását, a kölcsönszerződés aláírása előtt, ha pedig a kérelmező kölcsönt nem vesz igénybe, a lakásra vonatkozó adásvételi szerződés megkötését követő 60 napon belül vagy építés esetén a használatbavételi engedély kiadása előtt kell kérni a pénzintézettől.
(2) A kedvezményre jogosultságot és a kedvezmény mértékét a kérelmezőnek a szerződés aláírásakor, illetőleg a kölcsön nélküli építkezéseknél a kérelem benyújtásakor a fennálló személyi körülményeit alapul véve kell megállapítani.
(3) Ha a kérelmező az (1) bekezdésben említett időpontig nem élt a kedvezmény igénybevételének lehetőségével, erre később már nem tarthat igényt.

A polgári törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. tv.

4. § (1) A polgári jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése során a felek a jóhiszeműség és a tisztesség követelményeinek megfelelően, kölcsönösen együttműködve kötelesek eljárni.
(4) Ha ez a törvény szigorúbb követelményt nem támaszt, a polgári jogi viszonyokban úgy kell eljárni, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható. Saját felróható magatartására előnyök szerzése végett senki sem hivatkozhat. Aki maga sem úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható, a másik fél felróható magatartására hivatkozhat.
205. § (1) A szerződés a felek akaratának kölcsönös és egybehangzó kifejezésével jön létre.
(4) A felek a szerződés megkötésénél együttműködni kötelesek, és figyelemmel kell lenniük egymás jogos érdekeire. A szerződéskötést megelőzően is tájékoztatniuk kell egymást a megkötendő szerződést érintő minden lényeges körülményről.

Az FHB Rt. „lakásépítési kölcsön” című termékismertetője 4. oldal 2.) pontja

2) Adó-visszatérítési támogatás

A jelenlegi jogszabályok szerint – méltányolható lakásigényen belül – új lakóingatlan építése esetén adó-visszatérítési támogatás vehető igénybe. A támogatás mértéke jelenleg az építés során keletkező, építtető nevére kiállított bizonylatok szerint megfizetett általános forgalmi adó 60 %-a, de lakásonként legfeljebb 400 000 forint.

Vizsgálat megállapításai

I.) A vizsgálat első szakaszában arra kerestem a választ, hogy a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete (továbbiakban: Felügyelet) a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően járt-el és megtette-e mindent annak érdekében, hogy a kérelmező panaszát teljeskörűen kivizsgálja.
A panaszos 2001. nyarán fordult a Felügyelethez, mely két alkalommal vizsgálta meg a kérelmét, harmadik beadványát új adat és tény hiányára valamint a panasztörvényre hivatkozva elutasította.
Első alkalommal a Felügyelet bankot kérte fel a panasz kivizsgálásra. A kivizsgálás eredményét a Felügyelet - panaszosnak írt - levele szerint a bank dokumentumokkal támasztotta alá. A Felügyelet megállapította, hogy a panaszos szóban és írásban is megfelelő tájékoztatást kapott.  Második alkalommal a Felügyelet szintén hangsúlyozta, hogy a vonatkozó jogszabályok alapján a szerződéses jogvita eldöntésére nincsen hatásköre. Levele szerint a bank „külön lapon” részletezte a lakáscélú támogatásokat és a vonatkozó jogszabályt. ( Ezt a külön lapot azonban sem a Felügyelet sem pedig a bank nem tudta a rendelkezésemre bocsátani.) A Felügyelet szerint a panaszosnak a kölcsön-kérelem „vételár forrásai” részét ki kellett volna töltenie és itt is lett volna módja jelezni az ÁFA-visszaigénylést. A bank ennek ellenére befogadta a kérelmet, pedig az említett pontnál az önerő és bankkölcsön összegét is meg kellett volna jelölni, de ezek a helyek is üresen maradtak. Harmadik érvként a Felügyelet azt hozta fel, hogy az adásvételi szerződésben nem esik szó az Áfa visszaigénylésről. Az előbb említett két pontban kifejtettek azonban nem kizáró okai az Áfa visszaigénylésnek, hiszen ilyen irányú jogszabályi kötelezettsége a panaszosnak nem volt. A vizsgálat során az is kiderült, hogy a Felügyelet eljárását hol közigazgatási eljárásnak, hol pedig panasztörvény szerinti eljárásnak minősíti.  
A Felügyelet - a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletéről szóló 1999. CXXIV tv. szerint (2. §) - tevékenységének célja - többek között - a pénzügyi szervezetek ügyfelei érdekei védelme. A hitelintézetekről szóló 1996. CXII. tv. (Hit.) ügy kivizsgálása idején hatályos szövege alapján a fogyasztók érdekeinek védelme érdekében a pénzintézet köteles egyértelműen és közérthetően ügyfeleit a szolgáltatásairól és azok igénybevételének feltételeiről tájékoztatatni. Ez 2003. január 1-től azzal egészült ki (203/A §), hogy a Felügyelet az írásos bejelentéseket köteles az érintett szervnek továbbítani. Az érintett pedig köteles azt 30 napon belül kivizsgálni és a vizsgálat eredményéről az ügyfelet és a Felügyeletet tájékoztatni. A Felügyelet Fogyasztóvédelmi Főosztálya vezetőjének tájékoztatása szerint azokban az esetekben, amikor nem egyedi, hanem sorozatosan jelentkező hiányosságról van szó, akkor célvizsgálatot folytathatnak, akár a helyszínen is, és a bírságolási lehetőség biztosított, a Felügyelet munkatársa azonban hangsúlyozta, hogy az egyedi ügyekbe nem folynak bele.
A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőséggel minden évben megújuló együttműködési megállapodásuk van, mely alapján 2003-ban a békéltető testületek munkájához nyújtottak segítséget.
A Hit 206 §-a alapján azonban fogyasztóvédelmi felügyelőség jár el a tájékoztatás hiányosságából adódó panaszok esetén.

A PSZÁF jogállásáról szóló törvény (1999. CXXIV tv.) 4. § (2) bekezdése alapján a PSZÁF az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. tv. rendelkezései szerint jár el. A panaszosnak írt levelekből jól látható, hogy a Felügyelet részére sem egyértelmű, hogy a Hit. a fogyasztóvédelmi feladatok ellátása milyen eljárás alapján milyen szerepet szánt a Felügyeletnek, hiszen egyik levelében a Felügyelet azt álltja, hogy a közigazgatási eljárás keretei nem adnak lehetőséget a panasz rendezésére, a panaszost utolsó alkalommal azonban már a panasztörvényre hivatkozva utasítja el. Az ügyintézés egyébként mindvégig levélformában történik. Még kevésbé egyértelmű, hogy a fogyasztóvédelmi felügyelet és a PSZÁF között hogyan oszlik meg a panaszok intézése.

A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség egyik munkatársától elhangzott, hogy bár szerepelnek a Hit. 206 §-ában, mint fogyasztói panaszokat intéző szerv, ugyanakkor a 206/A §-ban szerepel az, hogy a Felügyelet a hozzá intézett panaszokat továbbítja az érintett hitelintézethez.  A törvény 206/A §-ához fűzött indokolása szerint: „A törvény a Felügyelet jelenleginél hatékonyabb panaszügyintézése érdekében előírja, hogy az érintett - pénzügyi tevékenységet végző - szolgáltató köteles a hozzá továbbított panaszt 30 napon belül érdemben kivizsgálni, és annak eredményéről az ügyfelet, valamint a Felügyeletet tájékoztatni.”
Tehát egyrészről volt egy jogalkotói szándék arra nézve, hogy a Felügyelet jogkörét megerősítse, másrészről a fogyasztóvédelmi felügyelőségek és a PSZÁF közötti munkamegosztásról a jogszabály hallgat. A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség véleménye szerint a szakmai háttér a PSZÁF-nál biztosított. A vizsgálat rávilágított arra is, hogy a hitelintézetekkel kapcsolatos panaszok hatékony ügyintézése esetleges, hiszen a Felügyelet saját bevallása szerint nem jár el az egyedi panaszok során szerződéses jogviszonyra hivatkozva, a fogyasztóvédelmi felügyelőség pedig miután van olyan „szak” fogyasztóvédelmi szerv, amely jogosult eljárni szintén nem jár el. A Felügyelet korábban, más ügyekkel kapcsolatban kifejtette, hogy külföldi tapasztalatok alapján úgy alakította át ügyintézését, miszerint a panaszt ott kell megoldani, ahol keletkezett. Azonban ez nagyon korlátozott számban sikeres.

2001. november 6-ai levelében a Felügyelet tájékoztatta a Pénzügyminisztériumot, hogy jelezte az FHB Rt. vezérigazgatójánál, hogy „az ügyfelek tájékoztatására szolgáló anyagukat célszerű lenne kiegészíteniük, az adó -visszatérítési támogatással kapcsolatos igénybejelentés idejével. Ilyen módon a hasonló tartalmú panaszok, a szóban adott tájékoztatásból eredő félreértések valószínűsége csökkenthető lenne”. Erről a felhívásról azonban a Felügyelet nem tájékoztatta a panaszost, ellenkezőleg, arról értesítette, hogy az ügy kivizsgálása kapcsán mindent rendben talált. A Felügyelet 2002. január 16-ai levelében említést tesz egy ún. külön lapról – amelyen állítólag a visszaigénylés körülményeiről tájékoztatta a bank ügyfeleit – de ezt sem a Felügyelet, sem a bank nem tudta a rendelkezésemre bocsátani, még kevésbé tudta azt igazolni, hogy a panaszos minden bizonyossággal megismerhette ezt a „külön lapot”. Nem tudta a Felügyelet azon dokumentumokat sem megküldeni részemre, melyekről az elutasító levelekben említést tesz, így nem tudtam vizsgálni azt sem, hogy a Felügyelet mely iratok tényleges átvizsgálásából jutott következtetéseire.

A Hit. szerint a bank köteles üzletszabályzatát a Felügyelethez benyújtani és a Felügyelet azt nyilvántartásba veszi (18. § (1), 190 §). A Felügyelet hiányosság észlelése esetén az üzletszabályzat átdolgozására tesz javaslatot. Ennek a követelménynek kellett volna eleget tennie akkor, amikor levélben felhívta a bank figyelmét a kiegészítésekre.

A Felügyelet érvelése helytálló abból a szempontból, hogy alanyi jellegű jogvédelem eszközeként létezik a bírósági út ha a jogvita két magánfél magatartásából adódik, viszont ha a probléma jellegéből adódóan áttöri a relatív szerkezetet, mert az az adott bank mindenkori eljárásából, vagy mindenkivel szemben alkalmazott általános szerződési feltételekből adódik, vagy a vonatkozó jogi szabályozás hibájából adódik, akkor a Felügyeletnek alapjogvédelmi kötelezettsége van és ilyen esetben vizsgálódhat. Hatáskör hiányában pedig meg kellene keresnie az alapjogvédelemre hivatott szervet, jogszabályi szabályozás hiányossága esetén az ombudsmant.

A vizsgált esetben a bank különböző tájékoztató anyagai nem tartalmaztak teljes körű információt az ÁFA visszaigénylésre vonatkozóan, a kaposvári fiókban adott szóbeli tájékoztatás pedig – a panaszos állítása szerint – a hatályos szabállyal ellentétes volt.

Az Alkotmány 64. §-a szerint a Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé. Az országgyűlési biztos gyakorlata szerint ez a jog nem értelmezhető pusztán formai jellegű jogosultságként, nem merül ki tehát azzal a lehetőséggel, hogy valaki előadja panaszát az érintett szervnél, és ott őt meghallgatják. A 64.§-ban meghatározott jogosultság kizárólag akkor érvényesül maradéktalanul, hogyha a panasszal megkeresett szerv a beadványban foglaltak kivizsgálására alkalmas cselekményeket elvégzi, a szükségesnek ítélt intézkedéseket megteszi, és mindezekről, valamint következtetéseiről és a külön vizsgálat nélkül is megválaszolható kérdésekre adandó válaszokról részletesen tájékoztatja azt, aki hozzá fordult. Különös jelentősége van a fent leírt, formai szempontokon túlnyúló értelmezésnek azokban az esetekben, amikor a megkeresett szerv nem ad helyt a beadványban leírtaknak, vagy eljárása során olyan ténybeli illetve jogi ellentmondásokat észlel, amelyeknek az ügy megítélése szempontjából fontos szerepet tulajdonít, amelyek végső döntését is befolyásolják. A jogban, illetve az érintett szakmai szabályokban járatlan bejelentő esetleges tévedéseit is csak úgy lehet eloszlatni, ha a megkeresett szerv a fentiekben megjelölt részletes tájékoztatást megadja.
Ezt az értelmezést erősíti a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról szóló 1977. évi I. törvény 11. § (1) bekezdésben foglalt rendelkezés is amely szerint az elintézésre hivatott szerv a vizsgálat befejezésekor a tett intézkedésről vagy annak mellőzéséről köteles a bejelentőt (javaslattevőt) írásban haladéktalanul értesíteni. Az állásfoglalás indokait is közölni kell. Amennyiben pedig a megkeresett szerv saját eljárása szempontjából a beadványtevőt ügyfélnek minősíti, mert a vizsgált ügy államigazgatási ügy, és a beadványtevő olyan magánszemély, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezet, amelynek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti, akkor az eljáró szervnek az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezései értelmében az általa hozott határozatot kell közölnie a beadványtevővel.

A fent kifejtettek alapján megállapítottam, hogy a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete megsértette a panaszos Alkotmány 64.§-ában deklarált panasz előterjesztéséhez való jogát és a tisztességes eljáráshoz való jogát. A feltárt jog-korlátozás semmiféle alkotmányos cél által nem igazolható, ezért alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz.

II.) A vizsgálat második szakaszában először arra kerestem választ, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosának hatásköre vajon kiterjed-e az FHB Rt.-re. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. 16. § (1) bekezdése értelmében az országgyűlési biztos hatásköre a hatóságok, illetve közszolgáltatást végző szervek eljárására, ennek során hozott határozatára, illetve a hatóság intézkedésének elmulasztására terjed ki.  Az Obtv. a 16. § (1) bekezdésében megjelölt szervek közül csak a hatóság fogalmát értelmezi.  Az Obtv. azonban az országgyűlési biztosokra bízza annak értelmezését, hogy mely szervet tekintik közszolgálatónak. Az országgyűlési biztosok minden esetben közszolgáltatónak tekintik azon hatóságnak nem minősülő, de állami vagy önkormányzati feladatokat ellátó szerveket, melyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igénybevett szolgáltatásra kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy ezt csak korlátozott számú vagy csak kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe.

Az azóta már hatályon kívül helyezett 2231/1997. (VII. 29.) Korm. határozat a Földhitel és Jelzálogbank Rt. alapításában való állami részvételről rendelkezik először arról, hogy az állam a költségvetés 1997. évi tartalékából 1,1 Mrd forintot különített el arra, hogy a Magyar Állam közvetlen tulajdont szerezzen az FHB Rt-ben. Az FHB Rt. tőkehelyzetének rendezéséről szóló 2003/2000. (I.18.) Korm. határozat alapján az ÁPV Rt.-nek tőkeemelést kellett végrehajtania. Az állam tulajdonában álló kereskedelmi bankok privatizációjáról szóló 2094/2003. (V.20.) Korm. határozat alapján a Kormány úgy döntött, hogy az FHB Rt.-ben ismét tőkeemelést hajtott végre azzal a céllal, hogy a közvetlen és közvetett állami tulajdonban lévő részvényeit 50%-1 szavazat mértékben értékesítse.

A panasz keletkezésének idején az FHB Rt-ben az állam közvetlen tulajdonosi jogokkal rendelkezett és csak az FHB Rt-nél volt jogosult az állampolgár a jelzáloghitel alapú lakáskölcsön igénybevételére.

A bank a lakáskölcsönök ügyintézésre kiadott – a kérelem benyújtásakor hatályos - 12/2000-es banki végrehajtási utasítás „ügyfél tájékoztatás” része szerint a hitelközvetítőnek az ügyféllel történő első kapcsolatba lépéskor a termékleírásban és a végrehajtási utasításban foglaltak szerint tisztázni kell a hitel célját és a kapcsolódó állami kedvezményeket. A kapott szóbeli információk alapján az ügyintézőnek el kell dönteni, hogy az ügyfél valószínűsíthetően képes lesz-e a hitel finanszírozására és jogosult-e valamelyik állami támogatásra. Ha valószínűsíthető, hogy az ügyfél a kölcsön igénybevételére jogosult, akkor át kell adni részére a „Kérelem és Nyilatkozat a lakásépítési, lakásbővítési kedvezmény, kiegészítő kamattámogatás, adó-visszatérítés igényléséhez”, a kitöltési útmutatót és a kölcsönkérelem nyomtatványt.

A szabályzat szerint tehát a panaszosnak az adó-visszatérítési iránti igényét a kérelem kitöltésével egyidejűleg kellett volna, lett volna módja jelezni, ha megfelelő tájékoztatást kap. A kérelem átvételekor az ügyintézőnek ellenőrizni kell többek között az igényelt hitellel és állami támogatások igénylésével összefüggő adatokat is.

A bírálatra átvett kölcsön/kedvezmény kérelmeket iktatás után előminősítési eljárás alá vetik. Ennek során ellenőrzik a kérelmet és mellékleteit. Hiányosság esetén felhívják az ügyfelet a szükséges adatok, iratok pótlására. Először a hitelképességről döntenek, majd a különböző állami támogatásokra való jogosultságról.

A különböző állami kedvezményekről ugyanaz a fórum jogosult dönteni, amelyik a banki kölcsönről dönt.

A fent leírt, belső szabályzaton alapuló, eljárási rend alapján megállapítható, hogy a banknak legalább négy fázisban lett volna lehetősége észlelni, hogy a panaszos nem nyújtotta be időben az ÁFA visszaigénylés iránti kérelmét. Először a kérelem átvételekor, másodszor az előminősítési eljárásban, harmadszor a döntéshozatal során, negyedik alkalommal pedig a kölcsön-szerződés megkötésekor.

A Polgári Törvénykönyv 4. § (1) bekezdése valamint a 205. § (4) bekezdése a felek kölcsönös együttműködési kötelezettségét szabályozza. A polgári jogi kapcsolatokban az adott jog gyakorlását vagy kötelezettség teljesítését meghaladó magatartás kifejtését jelenti, tehát különösen azokra a cselekményekre utal, amely a másik felet károsodástól óvják meg. Ez leggyakrabban a közlési, tájékoztatási kötelezettségben rejlik. A 205. § (4) bekezdésben a Ptk. a kötelmi jogi kapcsolatokban külön is konkretizálja ezt a kötelezettséget, ami mindenekelőtt a kölcsönös tájékoztatási kötelezettséget jelenti.

Ennek a kötelezettségének a bank nem tett eleget, hiszen a kérelem benyújtásával egyidejűleg nyilvánvalónak kellett lennie, hogy a panaszos új lakást vásárol, melyhez a hatályos jogszabályok alapján ÁFA visszatérítés jár és amelynek ügyintézését az állam a kereskedelmi bankokra telepítette.

Ha még a hivatkozott „külön lapon” jelezték is a vonatkozó jogszabályokat, akkor is a banki ügyintéző, aki napjában több hitelkérelmet átvesz, helyzeti előnyben van az ügyféllel szemben, aki lehet, hogy életében először intéz olyan kölcsönt, melyhez állami támogatás igényelhető.

A bank a panaszos utólagos kérelmét a jogszabályokra hivatkozva többször elutasította.

Ezért megállapítottam, hogy a kereskedelmi bankok azon eljárása, melynek során az ügyfelekhez eljuttatott termékismertetők, üzletszabályzatok a kölcsönökhöz kapcsolódó állami támogatások igénybevételére vonatkozó feltételeket nem kellő részletességgel tartalmazzák és ezzel akadályozzák az ügyfelet jogai érvényesítésében, alkotmányos visszásságot okoz a tisztességes eljáráshoz való joggal és a tulajdonhoz fűződő joggal összefüggésben. 

Alkotmányos visszásságot okoz a jogorvoslathoz való joggal összefüggésben, hogy a jogalkotó nem biztosított a lakástámogatási rendszerhez kapcsolódó állami támogatásokhoz jogorvoslati utat és ezzel magukra a kereskedelmi bankokra bízza az állami támogatások igénylése jogosságának vizsgálatát. Az elutasítás esetén jelentkező panaszok felülvizsgálatára az igényeket elbíráló banknak van lehetősége.

Ajánlás

1) Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. (Obtv.) 25. §-a alapján felkérem a gazdasági minisztert és a pénzügyminisztert arra, hogy a Fogyasztóvédelemről szóló 1997. évi CLV tv. és a Hitelintézetekről szóló 1996. évi CXII tv. összhangját biztosítsák úgy, hogy mind a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletének, mind pedig a fogyasztóvédelmi felügyelőségeknek egyértelmű legyen a hatáskörük a bankok kötelező tájékoztatási tevékenységének elmaradásából eredő panaszok kivizsgálásakor.

2) Felkérem a Pénzügyminisztert az Obtv. 25. §-a alapján arra is, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy egyértelmű legyen az, hogy a fogyasztói panaszok intézése során a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletének eljárása közigazgatási jellegű.

3) Felkérem az Obtv. 25. §-a alapján Pénzügyminisztert arra is, hogy tegyen intézkedést annak érdekében, hogy a lakáscélú állami támogatások banki elbírálásához kapcsolódjon jogorvoslati lehetőség.

4) Felkérem a Földhitel- és Jelzálogbank Rt. vezérigazgatóját arra, hogy a panaszos ÁFA visszatérítés elmaradásából eredő igényét békéltető testület útján vizsgálják meg és ajánlásom szellemében rendezzék. 

Budapest, 2004. február 18.
                                                    Lenkovics Barnabás