OBH 4947/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Előadó: dr. Kiss László
Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert 2002. február 14-én, a Bicskei Rendőrkapitányság rendőrei - a képviselő-testületi ülés megzavarása miatt - megbilincselték és kivezették a Bicskei Polgármesteri Hivatalból. A rendőrök előállították a kapitányságra, ahol feljelentést tettek ellene rendzavarás szabálysértése miatt. A Bicskei Városi Bíróság Sz. 5029/2002/10. számú végzésében az eljárást megszüntette, mert a lefolytatott bizonyítási eljárás alapján nem volt megállapítható a szabálysértés elkövetése. A panasz alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. (Obtv.) 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
Érintett alkotmányos jog:
•	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve (Alk. 2. § (1) bek.) 
•	Személyes szabadsághoz való jog (Alk. 55. § (1) bek.)
Alkalmazott jogszabályok:
•	1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
19. § (1) A jogszabályi előírások végrehajtását szolgáló rendőri intézkedésnek - ha törvény vagy nemzetközi megállapodás másként nem rendelkezik - mindenki köteles magát alávetni, és a rendőr utasításának engedelmeskedni. A rendőri intézkedés során annak jogszerűsége nem vonható kétségbe, kivéve, ha a jogszerűtlenség mérlegelés nélkül, kétséget kizáróan megállapítható.
(2) A rendőr jogszerű intézkedésének való ellenszegülés esetén az e törvényben meghatározott intézkedések és kényszerítő eszközök alkalmazhatók.
•	1990. évi LXV. törvény a helyi önkormányzatokról
1. § (3) A helyi önkormányzat - a törvény keretei között - önállóan szabályozhatja, illetőleg egyedi ügyekben szabadon igazgathatja a feladat- és hatáskörébe tartozó helyi közügyeket. Döntését az Alkotmánybíróság, illetve bíróság és kizárólag jogszabálysértés esetén bírálhatja felül.
3. § Az önkormányzati jogokat, illetőleg az önkormányzat hatáskörének jogszerű gyakorlását az Alkotmánybíróság, illetőleg a bíróság védi.
Megállapított tényállás:
A panaszos a képviselő-testületi ülésen azért jelent meg, mert - mint a Betonútépítő  cégvezetője - az ülés napirendjére kívánta felvétetni az Rt-nek az önkormányzattal szemben fennálló követelését. Álláspontja szerint az ülés rendjét nem zavarta meg - ezt később a bíróság végzésében is igazolva látta - ezért a polgármester fellépése és a rendőri intézkedés jogtalan volt, egyúttal sértette állampolgári jogait is. 
A rendőri intézkedés jogszerűségét a Bicskei Rendőrkapitányság, a Fejér Megyei Rendőr-főkapitányság, valamint a Fejér Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal is kivizsgálta. A panaszos a főkapitányság határozata ellen fellebbezéssel élt az országos rendőrfőkapitányhoz. Fellebbezésében kifejtette, hogy nem a rendőri intézkedés ellen tett panaszt, mert az, véleménye szerint is megfelelt a rendőrségi törvény előírásainak. Arra kért választ, hogy ki adott utasítást a rendőri intézkedésre. Az Országos Rendőr-főkapitányság közbiztonsági igazgatója a Fejér Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjének határozatát megsemmisítette és az új eljárás lefolytatására - figyelemmel a panaszos elfogultsági kifogására - a Komárom-Esztergom Megyei Rendőr-főkapitányságot jelölte ki. A Komárom-Esztergom Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője 65/2002.RP. számú határozatában a panaszát ismételten elutasította. A határozat indoklása tartalmazta, hogy az intézkedésre a Bicskei Rendőrkapitányság vezetője adott utasítást. A panaszos ezek után a határozat elleni fellebbezésében azt sérelmezte, hogy polgári jogi követelése ügyében szándékozott egyezségkötését, a polgármester közreműködésével, a rendőri szervek megakadályozták.
Sikertelenül próbált meg magánvádas eljárást kezdeményezni a polgármester ellen is, mert a bíróság közvádra üldözendőnek minősítette a feljelentett cselekményt, de az ügyészség a vád képviseletét nem vállalta. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény hatásköri rendelkezései szerint az ügyészség, illetve a bíróság nem tartozik az országgyűlési biztosok által vizsgálható hatóságok közé, ezért a vizsgálat csak a panaszosnak az önkormányzat üléséről történt eltávolítására és a rendőri intézkedés jogszerűségére terjedt ki.
A vizsgálat megállapításai: 
	A rendelkezésre bocsátott iratok és az ülésről készült videó-felvétel alapján a következőket állapítottam meg:
	A polgármester az önkormányzat adósságrendezéséről az ülést megelőzően is tárgyalt a Betonútépítő . képviselőjével, illetve az ülés előtti napon megbeszélést folytatott a panaszossal is. A polgármester nyilatkozata szerint közölte a panaszossal, hogy a követelést nem kívánják a február 14-i képviselő-testületi ülés napirendjére tűzni. Ennek ellenére, az ülés megnyitása előtt a panaszos és két munkatársa - három biztonsági őr kíséretében - megjelentek a Polgármesteri Hivatalban. A panaszos az ülésteremben, az ott jelenlévő képviselőket és a polgármestert több esetben, emelt hangon felszólította a követelés megtárgyalására. Az önkormányzat saját biztonsági szolgálattal nem rendelkezik, ezért - mivel tartani lehetett attól, hogy a panaszos az ülés zavartalan lebonyolítását akadályozni fogja - a polgármester a rend fenntartására segítséget kért a rendőrkapitányságtól.
	A rendőrjárőr megérkezését követően a panaszos felhagyott zavaró tevékenységével, de az ülésteremből nem távozott. Az ülés megkezdését követően helyéről felállt és be akart menni a polgármesternek az ülésteremből nyíló irodájába, ezért a polgármester - az előzőleg alkalmazott figyelmeztetésekre és az önkormányzatnak a testületi ülések rendjére vonatkozó, 10/1999. (V.3.) számú rendeletében foglaltakra tekintettel -  felkérte a rendőröket, hogy távolítsák el a panaszost az ülésteremből. A rendőrök a segítségkérésnek a fentiekben részletezett módon eleget tettek. 
A panaszos demonstratív fellépése nyilvánvalóan alkalmatlan és jogszerűtlen módja volt a polgári jogügyletekből származó követelés érvényesítésének. Az a körülmény, hogy biztonsági őrök kíséretében jelent meg egy önkormányzat képviselő-testületének ülésén - ahol nem kellett támadástól tartania -, arra utalt, hogy fellépésével is nyomást kívánt gyakorolni a képviselőkre. 
	Nem helytálló panaszosnak az a hivatkozása sem, hogy az önkormányzati testületi ülések nyilvánosságának elve legalizálta magatartását. A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (Ötv.) 12. § (3) bekezdése valóban deklarálja a nyilvánosság elvét. Az Ötv. indoklása szerint, ez a demokratikus önkormányzati működés egyik törvényi garanciája, amely abból ered, hogy az önkormányzás joga a választópolgárok közösségét illeti meg. A választópolgároknak ebből eredően joguk van arra, hogy figyelemmel kísérjék a képviselő-testület tevékenységét, működését. Ez történhet a helyi lapok, helyi televízió tudósítása révén, de lehetőséget biztosít az állampolgároknak arra is, hogy megjelenjenek a testület ülésén, részt vegyenek azon a testületi munka zavarása nélkül.   	 
A nyilvánosság a részvétel lehetőségét jelenti, de azt nem foglalja magába, hogy a vitába is bekapcsolódjanak, hozzászóljanak, a szavazásban részt vegyenek. A képviselő-testület működését hozzászólással, megjegyzéssel, kérdéssel, véleménynyilvánítással a hallgatóság nem zavarhatja. A polgármester ülésvezetői jogkörébe tartozik a képviselő-testület ülésein a rendfenntartás és a testületi ülés méltóságának a megóvása. Ennek érdekében a hallgatóság köreiből kivezettetheti a rendbontó választópolgárokat és a helyi szervezetek képviselőit.
A rendőri intézkedés jogszerűségét a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.) 2. § (2) bekezdése alapozta meg. Eszerint „a rendőrség a feladatának ellátása során segítséget nyújt - jogszabályban meghatározott esetben - az állami és a helyi önkormányzati szervek hivatalos eljárásának zavartalan lefolytatásához”. A kényszerítő eszköz alkalmazása elkerülhető lett volna, ha a rendőri felhívásnak eleget tesz és elhagyja az üléstermet. Az Rtv. 19. § (1) bekezdése alapján „a jogszabályi előírások végrehajtását szolgáló rendőri intézkedésnek mindenki köteles magát alávetni, és a rendőr utasításának engedelmeskedni. A rendőri intézkedés során annak jogszerűsége nem vonható kétségbe, kivéve, ha a jogszerűtlenség mérlegelés nélkül, kétséget kizáróan megállapítható”. A (2) bekezdés szerint „a rendőr jogszerű intézkedésének való ellenszegülés esetén az e törvényben meghatározott intézkedések és kényszerítő eszközök alkalmazhatók”. 
A fentieket összegezve megállapítható, hogy a polgármester jogszerűen kérte a rendőrök segítségét a panaszosnak az ülésteremből való eltávolításhoz. A rendőrök felszólították a panaszost az ülésterem elhagyására, de ennek önként nem tett eleget, ezért kényszerítő eszközt alkalmaztak és az Rtv. rendelkezéseire figyelemmel előállították, majd az ülés befejeződése után szabadon engedték. 
	A személyes szabadságot érintő rendőri intézkedésre egy másik alkotmányos alapjog, az önkormányzati autonómia, az Alkotmány 44/A. §-ában összefoglalt képviselő-testületi feladatok ellátásának védelme érdekében került sor. Az alkotmányos alapjogok korlátozásával kapcsolatban az Alkotmánybíróság döntései tartalmaznak útmutatást. „Az Alkotmánybíróságnak a 6/1998. (III.11.) AB határozatban összegzett állandó gyakorlata szerint (ABH 1998. 91, 98-99.), az alapvető jog korlátozása csak akkor marad meg az alkotmányos határok között, ha a korlátozás elkerülhetetlen, azaz más alkotmányos alapjog, valamint alkotmányos érték védelme vagy érvényesülése, illetve az Alkotmányból következő feladat megvalósítása más módon nem biztosítható, továbbá, ha az elérni kívánt cél fontossága és az ennek érdekében okozott alapjogsérelem súlya arányban áll egymással.”    
A szabálysértési feljelentés és a szabálysértési eljárás lefolytatása nem sértette a panaszos alkotmányos jogait. Az eljárás menetében folyamatosan élhetett eljárási jogaival, az ügyet a bíróság végzése, számára kedvezően, jogerősen lezárta. Az a körülmény, hogy a lefolytatott bizonyítási eljárás alapján nem volt megállapítható a rendzavarás szabálysértésének elkövetése, nem jelenti azt, hogy a rendőrség az eljárás kezdeményezésével hatáskörét túllépte volna, vagy terhükre egyéb jogsértés, illetve mulasztás megállapítható lenne.
Az ügyben nem állapítottam meg olyan sérelmet, amelynek orvoslása az országgyűlési biztosok hatáskörébe tartozna, ezért a vizsgálatot lezárom. Jelentésemet tájékoztatásul megküldöm az érintett rendőri szerveknek és a Bicskei Polgármesteri Hivatalnak.  
Budapest, 2003. július 8.
Takács Albert