OBH 4811/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária
Az eljárás megindulása
A panaszos a beadványában azt sérelmezte, hogy hátrányos megkülönböztetés érte, mert a szociális rászorultsága miatt a Bursa Hungarica Felsőoktatási Önkormányzati Ösztöndíjpá–lyázaton elnyert ösztöndíját a főiskolai felvételi után visszavonták azzal az indokkal, hogy nem állami felsőoktatási intézményben kezdte meg a tanulmányait.
Miután a leírt sérelem alkotmányos jogokat érint (jogbiztonság, művelődéshez való jog, hátrányos megkülönböztetés tilalma), az ügyben vizsgálatot indítottam az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) alapján. A panaszhoz mellékelt iratokból a következő tényállást állapítottam meg.
A megállapított tényállás
A panaszos utolsó éves középiskolásként a Bursa Hungarica Ösztöndíjpályázaton „B” típusú pályázatával támogatást nyert. Pécs Megyei Jogú Város polgármestere 2001. november 15-i döntésével a panaszosnak szociális rászorultsága alapján havi 3000 Ft támogatást állapított meg a városi önkormányzat részéről úgy, hogy azt a felsőoktatási intézmény első ízben 2002. november 10-ig utalja ki. A határozat szerint egyébként a támogatásra való jogosultság hat egymást követő tanulmányi félévre terjed ki.
2002. február 20-i levelében az oktatási miniszter arról tájékoztatta a panaszost, hogy ha abban az évben felvételt nyer valamely felsőoktatási intézménybe, akkor összesen havi     6000 Ft ösztöndíjat fog kapni (önkormányzati és intézményi rész együtt). A levélhez mellékelték a pályázati rendszerről és az ösztöndíj folyósításának feltételeiről készült ismertetést. E szerint azok részesülhetnek támogatásban, „akik állami felsőoktatási intézményben (kivéve a katonai és a rendészeti felsőoktatási intézményeket), illetve az Oktatási Minisztérium és az intézmények közötti megállapodás alapján nem állami felsőoktatási intézményben folyó nappali tagozatos, államilag finanszírozott első alapképzésben, első kiegészítő alapképzésben, első szakirányú továbbképzésben, vagy első akkreditált iskolai rendszerű felsőfokú szakképzésben vesznek („A” típus) vagy kívánnak részt venni („B” típus).”
A panaszos 2002. augusztus 2-án beiratkozott a Nemzetközi Üzleti Főiskolára (IBS). A Felsőoktatási Pályázatok Irodájának vezetője már október 11-én közölte vele, hogy nem kapja meg az ösztöndíjat, mert csak az államilag finanszírozott első alapképzésben résztvevők részesülhetnek állami támogatásban. A polgármester pedig 2002. október 28-i határozatával 2002. szeptember 1. napjától – jogosultság hiányában – megszüntette a támogatás folyósítását, mert a hallgató a tanulmányait „nem államilag finanszírozott felsőoktatási intézményben” kezdte meg, és így nem felel meg a 11/2001. (IV.6.) OM rendelet 1. § (2) bekezdésben foglaltaknak. Ez a határozat a következőképpen zárul: „Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló többször módosított 1957. évi IV. tv. 43. § (2) bekezdése alapján a jogorvoslatról való tájékoztatástól és az indoklástól eltekintettem.”
Az alkalmazott jogszabályok
•	A felsőoktatásról szóló 1993. évi LXXX. törvény (Ftv.) 
•	A felsőoktatási intézmények képzési és fenntartási normatíva alapján történő finanszírozásáról szóló 120/2000. (VII.7.) Korm. r. (Fr.)
•	Az egyetemi és főiskolai hallgatók részére nyújtható támogatásokról és az általuk fizetendő díjakról és térítésekről szóló 144/1996. (IX.17.) Korm. r., majd az újraszabályozás során ezt felváltó 51/2002. (III.26.) Korm. r. (Tr.)
•	A Bursa Hungarica Felsőoktatási Önkormányzati Ösztöndíjrendszerről szóló 12/2001. (IV.28.) OM r. (Br.)
Az érintett alkotmányos jogok
•	A jogállamiságból eredő jogbiztonság követelménye és a tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (2) bek.)
•	A jogorvoslathoz való jog (Alkotmány 57. § (5) bek.)
•	A diszkrimináció tilalma (Alkotmány 70/A.§ (1) bek.)
•	A művelődéshez való jog (Alkotmány 70/F. §)
A vizsgálat megállapításai
1) Pécs Megyei Jogú Város Önkormányzata az anyagi jogi szabályokat nem sértette meg, amikor a panaszostól a támogatást visszavonta, és az intézmény sem, amikor számára az intézményi ösztöndíjrészt sem folyósította. A pályázati kiírás szerint ugyanis – a Br. 1. § (2) bekezdésének megfelelően – ösztöndíjban csak az részesülhet, aki államilag finanszírozott képzésben tanul. Ez lehet nem állami intézményben is, ha az Oktatási Minisztérium (OM) és az intézmény ilyen képzés folytatásában megállapodott. Az IBS esetében azonban 2002. évben ilyen megállapodás nem volt. Attól, hogy az intézmény  fenntartója a gazdálkodási szak képzési költségeit felvállalta, a felvett hallgatók nem váltak államilag finanszírozott képzésben résztvevő hallgatókká. Márpedig az állami költségvetésből fedezett támogatást (ösztöndíjat, szociális lakhatási és tankönyv támogatást) kizárólag az államilag finanszírozott helyre felvett hallgatóknak lehet adni. Erről rendelkezik az Ftv. 9/A. és  9/H. §-a, továbbá a Tr. és az Fr. is. A félreértést az okozhatta, hogy az OM-től kapott írásos tájékoztatót a panaszos nem pontosan értelmezte (az ösztöndíj feltétele az államilag finanszírozott képzés). Ehhez az is hozzájárulhatott, hogy a Felsőoktatási felvételi tájékoztató 2002. c. kiadvány (továbbiakban: Tájékoztató) 470. oldalán az IBS (NÜF) az intézményi feltételek között azt jelezte, hogy gazdálkodási szakon 100 főnél „a képzés költségeit a főiskola fenntartója a főiskola tanulmányi és vizsgaszabályzatában foglaltaknak megfelelően fedezi, ami a hallgató számára az államilag finanszírozott képzési formával megegyező feltételeket jelent”. Ebből pedig a panaszos esetleg arra következtetett, hogy ő is az államilag  finanszírozott képzésűekkel azonos helyzetben van, pedig csak a költségtérítés átvállalásáról nyilatkozott az intézmény és nem a támogatásokról. (Ezt jelölte a panaszos a beadványában „tandíjmentes felvételnek”, a jogszabályok azonban ebben az esetben a költségtérítést és nem a tandíj fogalmat használják. A nem állami intézmények a saját szabályzatukban természetesen belátásuk szerint használják a megnevezéseket, miután rájuk ezek a finanszírozási szabályok általában nem vonatkoznak.) Megjegyezzük, hogy a Tájékoztató 131. és 132. oldalán olvasható táblázatban sem szerepel az ösztöndíj–juttatás az IBS (NÜF) sorban.
A jogszabályok egyértelműen rendelkeznek, és a hozott döntések ennek megfelelőek voltak. A jogbiztonság alkotmányos követelményével összefüggésben ezért visszásságot nem állapítok meg. Célszerűnek tartom azonban, ha a pályázati kiírásban, de legalább az ösztöndíj elnyeréséről küldött levélben – különösen a felsőoktatásban felvételre jelentkező érettségi előtt állók számára – kiemelik azt a fontos feltételt, hogy ha a jelentkező nem államilag finanszírozott képzésre iratkozik be, akkor elveszíti az ösztöndíjra való jogosultságát, és a már megítélt ösztöndíj sem jár. Ez azért is lényeges, mert a kiadott önkormányzati határozat és maga a jogszabály is (Br. 6. § (3) bek.) előírja, hogy a jogosult jelentse be, ha az ösztöndíj folyósítását érintő változás történik. Az előbbiekre az oktatási miniszter figyelmét levélben felhívom.
2) A művelődéshez való joggal és ezzel összefüggésben a diszkrimináció tilalmával kapcsolatos esetleges visszásság vizsgálatakor az Alkotmánybíróságnak abból, a több határozatában is rögzített értelmezéséből kell kiindulni, hogy az Alkotmányból nem származik az államnak alkotmányos kötelezettsége a felsőoktatási intézményekben az ingyenes oktatás biztosítására, éppen ezért a költségek állami finanszírozása, a tanulás anyagi támogatása a hallgatónak nem alanyi alkotmányos joga. A támogatás a nemzetgazdaság, a költségvetés lehetőségeitől függ (ld.1310/D/1990. AB h., 79/1995. (XII.21.) AB h., 657/B/2000. AB h.). Ennek megfelelően az állam joga annak a meghatározása, hogy évente hány hallgató oktatását lehet a költségvetésből finanszírozni, támogatni. Ez a kör jelenti azt az egységes, homogén csoportot, amelyen belül a hátrányos megkülönböztetés tilalma számon kérhető. Az ezen kívül eső csoport más elbírálása (szabályozása) nem jelent alkotmányellenes megkülönböztetést, még akkor sem, ha egyedei egy tekintetben – a rászorultságban – a másik csoport egyes tagjaival azonosságot mutatnak. (Az ún. homogén csoport meghatározásáról és a diszkrimináció megállapításának feltételeiről az Alkotmánybíróság számos határozata szól. Pl. 61/1992. (XI.20.) AB h., 4/1993. (II.12.) AB h..) A panaszos tévesen gondolja, hogy minden szociálisan rászorult hallgatót egyforma juttatás illet meg függetlenül attól, hogy államilag finanszírozott képzésben tanul vagy sem. A konkrét esetben a panaszosnak – rossz szociális helyzete ellenére – azért volt lehetősége arra, hogy költségtérítéses képzést vállaljon, mert az intézmény fenntartója a teljes tanulmányi időre fedezi a képzés intézményi költségeit, azaz nem kéri a 400.000 Ft/félév költségtérítést. Ez a kivételes körülmény lehetett az oka, hogy a panaszos tévesen ítélte meg jogállását a tanulmányainak finanszírozását illetően.
Az Ftv. 72. § j) pontja értelmében az évente felvehető államilag finanszírozott összlétszámot a Kormány határozza meg, az első évre felvehető létszámról pedig szakok, szakcsoportok és intézmények szerint az oktatási miniszter dönt a Felsőoktatási Tudományos Tanács (FTT) javaslata alapján (Ftv. 74. § (1) bek. g) pont, Fr. 4. §). E létszámkeretben van lehetőség arra, hogy a nem állami fenntartású intézmények is ilyen, állami finanszírozású helyek meghirdetésére kapjanak lehetőséget, az Oktatási Minisztériummal való megállapodás alapján. Az állami költségvetés korlátozott volta miatt arra nincs mód, hogy egyes intézmények – akár állami, akár nem állami fenntartásúak – olyan döntést hozzanak, amellyel akaratlanul is a költségvetés kötelezettségeit növelnék, pl. a felvett hallgató finanszírozási státuszának „átértelmezésével”. Ha a hallgató anyagi helyzete (rászorultsága) miatt állami támogatásban kíván részesülni, akkor államilag finanszírozott helyre kell beiratkoznia. A választás nagyobb szabadságát biztosítja, hogy a hallgató államilag támogatott diákhitelt vehet fel akkor is, ha nem államilag finanszírozott képzésben vesz részt, és emiatt a támogatás más formáiban nem részesülhet.
Az állami finanszírozású felsőfokú képzéshez való alkotmányos jog hiányában az országgyűlési biztos azt nem vizsgálhatja, hogy a miniszter – az FTT javaslatára alapozva – helyesen határozta–e meg, mely szakokon, mely intézmények, milyen számban hirdethetnek meg államilag finanszírozott képzést, és a minisztérium mely nem állami intézménnyel köt – annak kezdeményezése alapján – megállapodást államilag finanszírozott képzésre. Ez kifejezetten kormányzati kompetencia.
A fentiek értelmében a panaszolt döntés miatt a művelődéshez való alkotmányos joggal, illetve a diszkrimináció tilalmával összefüggésben visszásságot nem állapítottam meg.
3) Pécs Megyei Jogú Város polgármesterének a támogatás visszavonásáról kiadott határozata tévesen mellőzte a jogorvoslatról való tájékoztatást, mert ez – az államigazgatási eljárásról szóló törvénynek a határozatban hivatkozott rendelkezése szerint – csak akkor megengedett, ha a határozatban a kérelemnek helyt adnak. Ez esetben pedig éppen nem ez történt, hiszen kérelem nélkül, hivatalból eljárva jogot vont vissza a határozat. Ugyanígy az indokolás is csak a helyt adó határozatból hagyható el. (Igaz, hogy a határozat az indokolást – nem államilag finanszírozott képzés – tartalmazta, csak nem pontosan és szerkezetileg nem elkülönítve a határozatban.) Ez az eljárási hiba visszásságot okozott a panaszosnak a tisztességes eljáráshoz és a jogorvoslathoz való alkotmányos jogával összefüggésben.
Felkérem a város jegyzőjét, szíveskedjék felhívni a határozatokat előkészítő polgármesteri hivatal munkatársainak figyelmét a határozatok körültekintőbb megfogalmazására. Kérem, hogy e kezdeményezésemmel kapcsolatos állásfoglalásáról az Obtv. 21. § (2) bekezdése szerint 30 napon belül szíveskedjék tájékoztatni.

Budapest, 2003. június 26.

Takács Albert