OBH 4496/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Kasztovszkyné dr. Szűcs Éva
A vizsgálat megindulása
A panaszos édesanyja képviseletében azért fordult panasszal az országgyűlési biztoshoz, mert a Győr, Zrínyi u. 53/B. III. emelet 18. szám alatti lakásban füstgáz szag terjengett – és amint írja – „Győrben már nincs kihez fordulnom, mindenki leplezi, eltussolja a nyilvánvalót.” Állítása szerint a szivárgás a kémény nem megfelelő állapotának a következménye, és az ott lakók egészségét tartósan károsítja.
Beadványában részletesen beszámolt a győri KÉTÜSZ Kft. (Kéményseprő és Tüzeléstechnikai Szolgáltató Kft.), a győri ÁNTSZ, és a Győr Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatal Városépítési Iroda, mint az önkormányzat jegyzője nevében eljáró elsőfokú építésügyi hatóság eljárásairól, amelyeknek alapján úgy ítélte meg, hogy édesanyja problémáját nem veszik komolyan.
Levelében arról is írt, hogy a Belügyminisztérium Településüzemeltetési Iroda vezetőjétől 2002. év augusztus óta nem kapott választ. 
Az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében foglalt, az élethez való jog, valamint az Alkotmány 70/D. §-ában meghatározott, a legmagasabb szintű testi-lelki egészséghez fűződő jog sérelmének a gyanúja miatt vizsgálatot indítottam. 
A hatósági intézkedések, és a KÉTÜSZ Kft., mint közszolgáltató szervezet műszaki vizsgálatának a megismerése érdekében megkerestem a győri önkormányzatot, kérve a keletkezett teljes iratanyag megküldését.
Megkerestem továbbá a Belügyminisztérium Településüzemeltetési Iroda vezetőjét – aki ugyancsak az iratok megküldésével – tájékoztatott a minisztériumi ellenőrzés lefolytatásáról és annak eredményéről.
Az érintett alkotmányos jog
•	1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
8. § (1) A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
Az ügy jogszabályi háttere
•	1995. évi XLII. Törvény az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről (Tv.)
•	1997. évi LXVIII. törvény (Étv.)
•	27/1996. (X. 30.) BM rendelet (R.)
Megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai
Az iratok alapján tudomásomra jutott mindenekelőtt, hogy a panaszban megjelölt „helyszín”-en, a Győr, Zrínyi u. 53//B. III. emelet 18. szám alatti lakásban a panaszos édesanyja már nem lakik. 2002. május 1-jétől a Bem tér 8. szám I. emeleti 14. lakás tulajdonosa, ami egyben az állandó bejelentett lakása is.
A fenti társasházban lévő földszinti lakás tulajdonosa édesanyjával szemben birtokvédelmi eljárását indított, mivel hozzájárulása nélkül 2002. október 3-án kéménybélelési munkálatokat végeztetett a lakásában. A birtokháborítási ügy iratai között fellelhető jegyzőkönyv tanúsága szerint 2002. májustól augusztusig a Bem utcai lakásában már felújítási munkák folytak.
Azért tartottam szükségesnek a polgármesteri hivatal közigazgatási irodáján lefolytatott eljárásra utalni, mivel már a panasz benyújtásakor a lakhatási körülmények megváltoztak a leírtakhoz képest, így egy meghatározott időszakra vonatkozó – a panasz szempontjából okafogyott – hatósági és szolgáltatói eljárások alkotmányosságáról kellett álláspontomat kialakítani.
Elöljáróban indokoltnak tartom általánosságban leszögezni, hogy az élethez való jog alkotmányos alapjog, és az Alkotmány az emberi élet védelmét az állam elsőrendű kötelezettségévé teszi.
Az Alkotmány, mint alaptörvény deklarálja továbbá, hogy a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
Az országgyűlési biztosoknak – akiket az Országgyűlés az alkotmányos jogok védelme érdekében választ – elsőrendű kötelessége tehát, hogy a hatáskörükbe tartozó ügyekben az alkotmányos jogokkal összefüggésben keletkezett alkotmányos visszásságot feltárják, és megszüntetésükre intézkedjenek.
Az egycsatornás gyűjtőkémények állaga és az elavultságuk következtében kialakulható életet és egészséget veszélyeztető állapot reális veszélye miatt a biztosok megkülönböztetett figyelemmel vizsgálják az ilyen tárgyú panaszokat.
A közelmúltban elkészült vizsgálati jelentésemben a gyűjtőkémények biztonságtechnikai ellenőrzésére, állapotfelmérésére és kiváltására ajánlásokat tettem az érintett minisztereknek. 
Mindezen szempontok figyelembevételével vizsgáltam meg a panaszos édesanyja kérelmére indult különféle eljárásokat, amelyeknek a főbb részletei az alábbiakban foglalhatók össze.
Az édesanya 2002. február 1-jén, illetve február 5-én bejelentést tett – vizsgálatot kérve – az ÁNTSZ Győr-Moson-Sopron Megyei Intézetéhez és az Észak-dunántúli Gázszolgáltató Rt-nek. Bejelentésében a III. emeleti lakásában érezhető „égéstermék szagra” panaszkodott, amely az I. emelet lévő gázkazán üzemelése miatt, füstgáz-szivárgás következtében keletkezett. Hivatkozott arra, hogy a KÉTÜSZ Kft. a korábbi panaszára a műszaki méréseket már elvégeztette, azonban szivárgást nem észleltek.
Az ÁNTSZ intézete február 4-e és február 8-a között a lakásban levegőszennyezettségi vizsgálatot végzett. A jegyzőkönyv tanúsága szerint a kén-dioxid szennyezettség alacsony koncentrációjú volt, a nitrogén-dioxid koncentrációja viszont három napon is „igen magas értékűnek adódott”. Szén-monoxid mérésére nem volt lehetőség, de az intézet megítélése szerint a magas nitrogén-dioxid érték azt jelenti, hogy más, egészségi kockázatot jelentő komponensek is társultak a nitrogén-dioxid koncentrátumhoz. Megállapításairól levélben tájékoztatta az ÉGÁZ-t és a Polgármesteri Hivatal Városépítési Irodáját. Az építésügyi hatóság és az ÉGÁZ haladéktalanul felkérte a KÉTÜSZ Kft-t – az ÁNTSZ mérési jegyzőkönyve megküldésével – a kémény felülvizsgálatára. Az építésügyi hatóság külön is felhívta a figyelmet a Kft. felelősségére, egy esetlegesen bekövetkező baleset esetében.
2002. február 8. és március 18-a között a KÉTÜSZ Kft. hét alkalommal végzett – ezek között az ÉGÁZ és az ÁNTSZ jelenlétében is – vizsgálatot, amely kiterjed a lépcsőház  I., II., III. emeleti lakásainak a légszennyezettségi, a szén-monoxid szennyezettségi, illetve a lakások szobáit érintő kémény tömörségének a vizsgálatára.
A kiadott szakvélemények és a helyszínen rögzített jegyzőkönyvek alapján a kémény tömörségvizsgálata megtörtént, füstszivárgás nem volt. Szén-monoxid szennyezést a műszerek nem mértek.
2002. július 12-én a társasház összes érintett lakásában a gyűjtőkémény és a rákötött berendezések működés közbeni műszaki felülvizsgálatát újra elvégezték. Kéményvizsgáló kamerával felülről lefelé járatvizsgálat is történt.
A vizsgálat megállapította, hogy a keletkező égéstermék eltávozásának akadálya nincs, a kémény további használatra alkalmas, azzal együtt, hogy a természetes elhasználódás kimutatható. A füstgázelemző készülék szén-monoxid értéknövekedést nem mutatott ki.
Az ÁNTSZ első szakvéleményében jelzett magas nitrogén-dioxid koncentráció miatt az elsőfokú építésügyi hatóság egyértelmű nyilatkozatot kért a közegészségügyi hatóságtól, hogy a mért eredmény túllépi-e a megengedett határértéket, mi a szennyezés forrása, továbbá életveszély fennáll-e, vagy sem? Az ÁNTSZ többszöri vizsgálatának eredményét – felülvizsgálva egyúttal az egyes szakvéleményeket – a megyei tisztifőorvos összegezte. E szerint a mért nitrogén-dioxid koncentráció életveszélyt nem idéz elő, és szén-monoxid jelenléte sem mutatható ki, amely a panaszolt kémény megfelelőségét támasztja alá, figyelembe véve a műszaki ellenőrzések eredményét is. A megengedett határértékről az ÁNTSZ nem tudott nyilatkozni, mivel a zárt térre jogilag szabályozott szabvány nem létezik.
A KÉTÜSZ eljárásának a megítélésénél elsődlegesen abból kellett kiindulni, hogy mi tartozik a kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatás körébe.
A Tv. 4. § (2) bekezdés f) pontja szerint a kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatás a lakásban, helyiségben levő tüzelőberendezés égéstermékének az elvezetésére szolgáló kémény (és tartozékának), füstjáratának időszakos ellenőrzése, tisztítása, a kémény időszakos műszaki felülvizsgálata és használatával összefüggő szakvélemény adása.
A kémény, a tüzelőberendezések és a füstjáratok többszöri ellenőrzéséről, a kémény műszaki felülvizsgálatáról készült jegyzőkönyvek szerint, valamint a kiadott szakvélemények alapján úgy ítélem meg, hogy a közszolgáltatók - így kiemelten a KÉTÜSZ Kft., amelynek a kéményseprő-ipari közszolgáltatás a jogszabály erejénél fogva feladata - a lakáshoz tartozó kémény állapotát haladéktalanul, szakszerűen és megfelelő körültekintéssel vizsgálták meg.
Az önkormányzat eljárását vizsgálva megállapítottam, hogy az önkormányzat jegyzőjének is megküldött panaszbejelentés alapján, a jegyző a bejelentés kézhezvételét követően azonnal, 2002. február 21-én, az építésügyi hatóság vezetőjét sürgős intézkedés megtételére utasította, aki a KÉTÜSZ Kft-t újbóli ellenőrzésre hívta fel.
A panaszos édesanyja a 2002. augusztus 28-án iktatott kérelmében építésügyi hatósági eljárását kezdeményezett a kémény lezárására és javítására. A hatóság a 20.914-13/2002. számú határozatában – az előzmények ismeretében – azonnal érdemben elbírálta a kérelmét, és elutasító döntést hozott az épített környezet védelméről szóló 1997. évi LXVIII. törvény 47. §-a alapján. Megállapította, hogy az építményrész jelenlegi állapota életet, egészséget, köz- és vagyonbiztonságot nem veszélyeztet, ezért építésügyi hatósági intézkedés megtételét nem tartotta indokoltnak. A határozat ellen fellebbezést nem jelentettek be, így az jogerőre emelkedett.
Mindezekre tekintettel úgy ítélem meg, hogy az eljárásban résztvevő államigazgatási szervek ugyancsak határidő-késedelem nélkül, jogszerűen, kölcsönösen együttműködve törekedtek a panasz orvoslására.
A Belügyminisztériumtól megküldött iratok alapján megállapítottam, hogy a Belügyminisztérium Településüzemeltetési Iroda széles körű vizsgálatot indított a belügyminiszterhez megküldött panaszbeadvány alapján.
A Győr-Moson-Sopron Megyei Közigazgatási Hivatalnak a minisztériumhoz írt válaszából az is megállapítható, hogy a hivatal – törvényességi ellenőrzési jogkörében – megvizsgálta az elsőfokú építésügyi hatóság eljárását, valamint áttekintette az ügyben közreműködő ÁNTSZ által végzett vizsgálati eredményeket. Erre tekintettel felügyeleti intézkedés megtételét nem tartotta indokoltnak.
A minisztérium a vizsgálat eredményéről a panaszos édesanyját tájékoztatta. Az ügyben intézkedést nem tartott szükségesnek, és ezt az álláspontját a BM Internetes honlapon a panaszosnak is megismételte.
A tájékoztató levél dátuma 2002. október 14-e volt, amely egyben az augusztusban előterjesztett panasz kivizsgálásának az elintézési idejét is jelentette.
A nagy számú iratot áttekintve arról győződtem meg, hogy a minisztériumba augusztus, szeptember hónapban is folyamatosan érkeztek a Győrből megkért iratok, míg a közigazgatási hivatal tájékoztatása 2002. október 8-án érkezett a minisztériumhoz. 
Méltányolható tehát az állásfoglalás kialakítására igénybevett ügyintézési idő, amely – megítélésem szerint – nem tekinthető késedelmesnek.
Összefoglalva: a műszaki és az orvosi-közegészségügyi szakmai vélemények közvetlen élet- vagy tűzveszélyt, illetve egészségkárosító veszélyhelyzetet nem állapítottak meg. Ebből következően az élethez, a legmagasabb szintű testi-lelki egészséghez fűződő alkotmányos jogsérelem nem következett be, és ezzel összefüggésben a különféle szervezetek eljárása sem idézett elő alkotmányos visszásságot.
A fentiekre tekintettel ombudsmani ajánlás vagy kezdeményezés megtételére okot adó, jogilag megalapozott indokot nem találtam.

Budapest, 2003. április 16.

Lenkovics Barnabás