OBH 3819/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos ismételt panaszában - konkrét hatósági intézkedések vagy mulasztások megjelölése nélkül - Somogy Megye területét érintő korrupciós összefonódásokra és bűncselekményekre hivatkozva sérelmezte, hogy az általa tett büntető feljelentés tárgyában nem a Legfőbb Ügyészség, hanem a Somogy Megyei Főügyészség járt el, ez utóbbi ügyészi szerv azonban megtagadta a nyomozást, a határozat ellen benyújtott panaszát pedig elutasították. Mindezt különösen azért kifogásolta, mivel a panaszos ellen tett feljelentés alapján azonnal nyomozást rendeltek el.
	Tartalmazta a beadvány továbbá, hogy a panaszos ellen indult nyomozást megszüntető határozat indokolásával szemben benyújtott jogorvoslati kérelemnek az ügyészség nem adott helyt.
	Sérelmezte a panaszos a 2002. június 12-én orvos szakértői vizsgálatra elővezetését foganatosító rendőrök eljárását is. 
	A panasz alapján felmerült a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz és az emberi méltósághoz, valamint a szabadsághoz való jog sérelmének gyanúja. Ezért vizsgálatot rendeltem el. Ennek során felülvizsgálatra kértem a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét és a Somogy Megyei főügyészt.

Érintett alkotmányos jogok
•	A jogállamiság elve és az ebből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.).
•	Az emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § /1/ bek.).
•	A szabadsághoz és a személyi biztonsághoz való jog (Alk. 55. § /1/ bek.).

A vizsgálat megállapításai

1.	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése kimondja, hogy "Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva."
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának eljárása tehát a hatóságok által az állampolgárok és más személyek alkotmányos jogaival összefüggésben okozott visszásság megállapítását vagy kizárását, illetve a visszásság orvoslását célozza. Az Obtv. 2001. december 22-én hatályba lépett 29. § (1) bekezdése szerint "E törvény alkalmazásában - a (2) bekezdésben foglaltak kivételével - hatóság ... f) a nyomozó hatóság, ideértve az ügyészségi nyomozást végző ügyészségi szervet is; ...". A hatóság fogalma tehát a törvény 29. §-ából vezethető le. Az idézett jogszabályhelyből kiderül, hogy nem tartozik az országgyűlési biztos hatáskörébe az ügyészségek tevékenységének, így eljárásának vagy határozatának felülvizsgálata. Az idézett jogszabályhelyből az is következik, hogy nincs hatásköre az ombudsmannak akkor sem, amikor az ügyészség nem mint nyomozó hatóság, hanem mint a nyomozás felett törvényességi felügyeletet ellátó hatóság jár el, vagyis amikor a felettes ügyészi szerv a panasszal megtámadott ügyészi határozat elleni jogorvoslati kérelmet bírálja el. Ezekre tekintettel a Somogy Megyei Főügyészség nyomozást megtagadó, a panaszos ellen nyomozást elrendelő majd az azt megszüntető, valamint a szóban forgó határozatok elleni jogorvoslati kérelmeket elutasításának megalapozottságát, valamint a Legfőbb Ügyészségnek azt a döntését, hogy a panaszos feljelentését a Somogy Megyei Főügyészségre áttette, az országgyűlési biztos nem vizsgálhatja. Egyébként is az ügyészség egésze működésének törvényességéért a legfőbb ügyész felel, mégpedig közvetlenül az Országgyűlésnek, de nem az ombudsmannak.
	A nyomozást megtagadó és a nyomozást megszüntető határozat megalapozottságát azért sem vizsgálhattam, mert a nyomozó hatóságok (rendőrség, ügyészség) a bizonyítási eszközök és bizonyítékok felhasználásáról szabadon döntenek. Ebben őket csak az köti, hogy a bizonyításra váró tényállás szempontjából mi a jelentős adat, vagy tény. A bizonyítékok értékelésének szabadsága folytán a nyomozó hatóságok a bizonyítási eszközöket és bizonyítékokat egyenként és összességükben szabadon értékelik és meggyőződésük szerint bírálják el. Tekintettel arra, hogy az országgyűlési biztos nem büntetőügyben eljáró hatóság, nincs lehetősége a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (Be.) szerinti nyomozati cselekmények lefolytatására, a bizonyítékoknak a nyomozó hatóságok helyett történő további mérlegelésére. A mérlegelési jogkör természetesen nem korlátlan. Alkotmányossági probléma akkor merül fel a mérlegeléssel összefüggésben, ha az alkotmányos elveket vagy jogokat sért. A panaszos által sérelmezettek ilyen jogsérelmet nem okoztak. Ezekre figyelemmel a beadványban kifogásolt nyomozás megtagadásának és megszüntetésének, majd a határozatok ellen benyújtott panaszok elutasításának megalapozottságát - hatáskör hiányában - nem vitathattam. 

2.	A Somogy Megyei főkapitány arról tájékoztatott, hogy 2002. június 10-én a Fonyódi Városi Bíróság elővezető parancsot bocsátott ki a panaszossal szemben, az ellene bírósági szakaszban folyamatban lévő büntetőügyben. A bíróság az elővezetés foganatosítása céljából az elővezető parancsot a Fonyódi Rendőrkapitányságnak küldte meg. A rendőrség a független bíróság döntését nem bírálhatja felül, azt köteles végrehajtani. Ugyanígy az ombudsman sem vizsgálhatja a bíróság döntésének indokoltságát, csak a rendőrség eljárásának jogszerűségét. 
	A bíróság által kiállított elővezető parancs végrehajtása érdekében - a parancsban meghatározott napon, vagyis 2002. június 12-én - 6 óra 05 perckor a fonyódi kapitányság állományához tartozó rendőrök a panaszost lakásáról előállították a kapitányság épületébe. Intézkedésük során a rendőrök figyelemmel voltak a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.) 34. § (1) és (2) bekezdésében foglaltakra, miszerint: "(1) A rendőr az elővezetést elrendelő határozatban megjelölt személyt az abban megjelölt helyre kíséri vagy oda útba indítja. A büntetőeljárás során elrendelt elővezetésre a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (Be.) rendelkezései az irányadók.

(2) Ha az elővezetés másként nem teljesíthető, az elővezetett személyt a Rendőrségen a szükséges ideig - legfeljebb 12 óra időtartamra - vissza lehet tartani. A visszatartás időtartamának számítására az előállításra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni."  A Be. 100. § pedig így szól: "(1) Akinek az elővezetését elrendelték - szükség esetén kényszer alkalmazásával - a hatóság elé kell állítani.
(2) Az elővezetést végrehajtó hivatalos személy az előállítást mellőzheti, ha az útba indulást ellenőrzi és alaposan feltételezheti, hogy az, akinek elővezetését elrendelték, a hatóság előtt megjelenik. A hatóság az elővezetést elrendelő határozatban úgy is rendelkezhet, hogy az előállítás nem mellőzhető." Egyébként a bíróság által kibocsátott elővezető parancs is tartalmazta az Rtv. 34. § (2) bekezdésének első mondatát, valamint a Be. 100. § (2) bekezdése második mondatában rögzített azon rendelkezést, hogy "az előállítás nem mellőzhető".
	Tájékoztatott a főkapitány továbbá arról, hogy a rendőrök intézkedésük megkezdésekor közölték a panaszossal jövetelük célját és bemutatták neki az elővezető parancsot. A panaszos tudomásul vette a rendőrök közléseit, felkészült az elővezetésre. A kapitányság épületében a panaszost nem a rendőrségi fogda ráccsal elválasztott egységéhez tartozó zárkában helyezték el, hanem a kapitányság előállító helyiségében.
	Megállapította a megyei főkapitány azt is, hogy a panaszos annak ellenére, hogy lehetősége lett volna akár szóban, akár írásban panasszal élni a rendőri intézkedéssel szemben a Fonyódi Rendőrkapitányságon, kifogást csak később a Fonyódi Városi Ügyészséghez, majd a Somogy Megyei Főügyészséghez címzett beadványában tett. Az ügyészi szerveknél előterjesztett panaszosi beadványt - az illetékességgel és hatáskörrel rendelkező - Fonyódi Rendőrkapitányság vezetője vizsgálta ki és bírálta el. A rendőrkapitány a panaszt mint alaptalant elutasította. A 2002. augusztus 7-én kelt, 41-15/2002. RP. számú határozatában a kapitányság vezetője rámutatott, hogy a Fonyódi Városi Bíróság a panaszos elővezetését 2002. június 12-én, 8 óra 30 percre rendelte el a Kaposvári Igazságügyi Szakértői Intézetbe. Az elővezetés foganatosítása céljából a rendőrök június 12-én 05.00 órakor jelentek meg a panaszos házánál. A panaszos több mint egy órán át készülődött, ez alatt őt a rendőrök a ház udvarának kapujában várták. A panaszos 06 óra 05 perckor jelent meg a kapuban és azonnal felírta az intézkedő rendőrök nevét és jelvényszámát. A fonyódi kapitányság épületének előállító helyiségébe 06 óra 25 perckor helyezték el a panaszost, ahol 07 óra 40 percig tartózkodott, ekkor kezdték meg a Szakértői Intézetbe szállítását. Az előállító helyiségben tartózkodás kezdő és befejező időpontjait a rendőrök feljegyezték az előállított személyekről vezetett nyilvántartófüzetbe. A Szakértői Intézetben 08 óra 35 perckor adták át a panaszost a szakértőnek. A kapitányság vezetője a rendőrök intézkedését jog- és szakszerűnek tartotta.
	A Fonyódi Rendőrkapitányság vezetőjének panaszt elutasító határozata ellen a panaszos jogorvoslati kérelmet nyújtott be a Somogy Megyei Főügyészségen. A panasz alapján eljárt a Somogy Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal és a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője is. A nyomozó hivatal a nyomozást megtagadta, mert a panaszossal szemben intézkedő rendőrök eljárását jogszerűnek ítélte meg. Az Rtv. 93. § (6) bekezdése alapján (ti. A felettes szerv a fellebbezés beérkezésétől számított 15 napon belül indokolt határozatában az első fokú határozatot helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.") eljáró főkapitány 2002. szeptember 25-én kelt, 64/2002. "P" számú határozatában helyben hagyta a fonyódi rendőrkapitánynak a már hivatkozott, rendőri intézkedés elleni panaszt elutasító 41-15/2002. RP. számú határozatát. A határozat indokolása szerint az intézkedő rendőrök egyértelműen, minden kétséget kizáróan jog- és szakszerűen foganatosították a panaszos elővezetését, a rendőrök törvénysértést nem követtek el. Kiemelte a főkapitány azt is, hogy - szemben a panaszos állításával - a panaszost nem a rendőrségi fogdában, hanem az erre a célra kialakított és rendszeresített előállító helyiségben helyezték el.
	A főkapitány tájékoztatójának mellékletéből megállapítottam azt is, hogy a panaszos személyi szabadságát korlátozó rendőri intézkedés jogszerűségét még a foganatosítás napján felülvizsgálta az intézkedő rendőrök parancsnoka. A jelentésre rávezette, hogy az intézkedés jogszerű volt.

3.	A panasz mellékleteinek áttanulmányozása során észleltem, hogy a Somogy Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal Ny. 318/2001. számú, 2002. február 8-án kelt,  a panaszos ellen hamis vád miatt indult nyomozás megszüntetéséről szóló határozat rendelkező része szerint a megszüntetés oka "a cselekmény nem közvádas bűncselekmény". A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 139. §-a azonban nem ismer ilyen nyomozást megszüntető okot. Ezért  a szóban forgó határozatot felülvizsgáltattam a megyei főügyésszel.
	A főügyész megállapította, hogy a nyomozás törvényessége felett ügyészi felügyeletet gyakorló Kaposvári Városi Ügyészség a 2002. március 27-én kelt B. 441/2002/2-I. számú határozatában hatályon kívül helyezte a szóban forgó nyomozást megszüntető határozat törvénysértő részét. Az ügyészség rendelkezett az iratoknak a magánvádas eljárás lefolytatására illetékes városi bírósághoz való megküldéséről is. A Somogy Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal az ügyészi határozatban foglaltakat teljesítette. Erről a feljelentőt tájékoztatta. 

4.	A megkeresett szervek vezetőinek tájékoztatását elfogadtam és a következőket állapítottam meg: 
	- Az előzőekben már idézett Rtv. 34. § (2) bekezdése szerint az elővezetett személyt a rendőrségen a szükséges ideig - legfeljebb 12 óra időtartamra - vissza lehet tartani. A visszatartás időtartamának számítására pedig az előállításra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni. Az Rtv. 33. § (3) bekezdés utolsó mondata úgy szól, hogy "Az előállítás időtartamát a rendőri intézkedés kezdetétől kell számítani." A panaszos személyes szabadságát korlátozó intézkedésről készült rendőri jelentés szerint a rendőri intézkedés kezdő időpontja 2002. 06. 12-én 06 óra 05 perc volt. Ugyanakkor a Fonyódi Rendőrkapitányság vezetőjének a 41-15/2002. RP. számú határozata indokolása szerint "az elővezetés foganatosítása céljából az intézkedő rendőrök 2002. 06. 12-én 05.00 órakor jelentek meg ... a lakásán ..." Ez utóbbi időpontot másodfokú határozatában a főkapitány sem vitatta, hiszen teljes egészében helyben hagyta a fellebbezéssel megtámadott első fokú határozatot. Figyelemmel azonban az Rtv. 33. § (3) bekezdésének utolsó mondatára, valamint a 34. § (2) bekezdésben foglaltakra, ez a számítás helytelen volt. Az elővezetést, mint rendőri intézkedést ugyanis 05 óra 00 perckor kezdték meg a panaszos házához kiérkező rendőrök, tehát akkor, amikor a panaszosnak bemutatták az elővezetési parancsot, vagyis közölték vele jövetelük célját. A rendőri jelentés nem tartalmazta az elővezetés megszűnésének (befejezésének) időpontját sem, csak a panaszosnak a Kaposvári Igazságügyi Szakértői Intézetben való átvételét igazoló személy - olvashatatlan - aláírását. A személyes szabadságot korlátozó rendőri intézkedés kezdő és befejező időpontjának pontos meghatározásához, a rendőri jelentésen való pontos rögzítéséhez az elővezetett (előállított), vagyis a rendőri intézkedés alá vont személyeknek azonban jogos érdekük fűződik. Ennek ellenére a konkrét ügyben alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg, mert lehet, hogy a panaszos érdekét érintette a rendőri intézkedés kezdő időpontjának 05 óra 00 perc helyett 06 óra 05 percben való megállapítása, de ez nem befolyásolta a rendőri intézkedés kimenetelét. Döntésem alátámasztására utalok arra is, hogy a panaszos személyes szabadságának korlátozása nem haladta meg a törvényben meghatározott lehetséges - vagyis 12 óra - időtartamot. Egyébként az elővezetés időtartamát a panaszos sem kifogásolta. A jövőre nézve viszont az eset felvetette a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz és a személyes szabadsághoz való jog sérelmének közvetlen veszélyét. Az Alkotmány ugyanis kimondja azt is, hogy senkit nem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani. Az Rtv. 33. § (3) bekezdésében foglaltak tehát törvényben biztosított garanciát jelentenek a rendőri intézkedés alá vont személy számára. Ha a rendőr ezeknek a szabályoknak nem tesz eleget, minden esetben felmerül a törvénytelen fogvatartás gyanúja.

	- Nem állapítottam meg alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot az elővezetés foganatosításának kora reggeli, 05.00 órai megkezdésével összefüggésben. Az adott esetben az intézkedő rendőrök parancsnoka volt abban a helyzetben, hogy megítélje az elővezetés kora reggeli órában való megkezdésének indokoltságát. A parancsnok pedig a szóban forgó rendőri intézkedést megvizsgálta, megállapításait parancsnoki véleményben rögzítette. Úgy ítélte meg, hogy a panaszos elővezetését foganatosító rendőri intézkedés - tehát a kezdés időpontjára kiterjedően is - jogszerű volt. Ezt nem vitattam azért sem, mert a panaszos főügyészségen előterjesztett jogorvoslati kérelme alapján a Somogy Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal is eljárt, mely ügyészi szerv az ügyben megtagadta a nyomozást.
	- A panaszos elővezetését foganatosító rendőrök magatartásával, panaszossal szemben használt kifejezésekkel, hangnemmel, valamint a panaszosnak a kapitányság épületében előállítónak rendszeresített helyiségben való elhelyezésével összefüggésben ugyancsak mellőztem az alkotmányos joggal kapcsolatos visszásság megállapítását, annak ellenére, hogy a panaszos beadványa ezeket is érintette. További bizonyítékok beszerzésére ugyanis nincs lehetőségem, a panaszos állításai pedig önmagában nem tették lehetővé alkotmányos joggal összefüggő visszásság megállapítását. A panaszos előállító helyiségében való elhelyezése egyébként megfelelt a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III. 1.) BM rendelet 45. § (1) bekezdésében foglaltaknak, ami kimondja, hogy "Az előállított személyt előállító vagy biztonságos őrzését szolgáló más helyiségben kell elhelyezni. ...".
	- A Somogy Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal Ny. 318/2001. számú, 2002. február 8-án kelt, a panaszos ellen hamis vád miatt indult nyomozást megszüntető határozatnak azzal a rendelkezésével kapcsolatban, miszerint a nyomozást azért szüntették meg mert "a cselekmény nem közvádas bűncselekmény", megállapítottam a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelménye és a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmét. Tekintettel azonban arra, hogy a Kaposvári Városi Ügyészség saját jogkörében eljárva - már megkeresésem előtt - észlelte a határozat szóban forgó részének törvénytelenségét, ezért azt hatályon kívül helyezte, ajánlással nem élek. A hasonló jellegű mulasztások jövőbeni elkerülése érdekében azonban az Obtv. 17. § (1) bekezdésére hivatkozva, felhívom a Somogy Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal vezetőjét, hogy a jövőben gondoskodjon a jogszabályoknak megfelelő eljárási rend maradéktalan betartásáról.

5.	A vizsgálatom során feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásságok közvetlen veszélye megszüntetése, illetve jövőbeni elkerülése érdekében - az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján - ajánlom
	- A Somogy Megyei rendőrfőkapitánynak, hogy az esetleges törvénytelen fogvatartások elkerülése érdekében, a megyében működő valamennyi városi kapitányságra kiterjedően rendelje el annak megvizsgálását, hogy az elmúlt két hónapban a rendőri állomány jogszerűen és szakszerűen töltötte-e ki a személyi szabadságot korlátozó kényszerintézkedésről szóló rendőri jelentés elkészítésére rendszeresített formanyomtatványt.
	- A Somogy Megyei rendőrfőkapitánynak, hogy hívja fel az alárendeltségében működő illetékes állomány figyelmét, hogy a személyes szabadságot korlátozó kényszerintézkedések (előállítás, elővezetés) foganatosítása törvényességének megállapíthatósága szempontjából elengedhetetlen a jogszabályoknak megfelelő eljárási rend betartására.
	Kérem a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét, hogy ajánlásommal kapcsolatos álláspontjáról, illetve intézkedéseiről az Obtv. 20. § (1) bekezdésében meghatározott 30 napon belül szíveskedjen tájékoztatni.

Budapest, 2002. november 20.

Lenkovics Barnabás