OBH 3778/2002.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Nagy Réka
Vizsgálat megindulása:
Egy sajószentpéteri lakos azzal a panasszal fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához, hogy önkormányzatuk a gázközmű-vagyon rendezése következtében a lakosságnak a beruházás értékén túl kamatot nem térít.
A tulajdonhoz fűződő alkotmányos jog ( Alk. 13. § (1)) sérelmének gyanúja miatt az ügyben vizsgálatot indítottam. 
A vizsgálat során iratokat kértem be a sajószentpéteri önkormányzat polgármesterétől és egyben kértem, hogy véleményét is fejtse ki az üggyel kapcsolatban. A válasz teljes részletességgel határidőben megérkezett.
Megállapított tényállás
Sajószentpéteren a gázhálózat fejlesztése 1966-tól 1995-ig több ütemben és különböző pénzügyi forrásokból (állami, önkormányzati-tanácsi, lakossági önerő) történt.  A panaszos utcájában 1992-ben épült a gázvezeték. A település gázközmű-vagyona után 45, 8 %-on kapott részvényeket.  A beruházáshoz való önkormányzati és lakossági hozzájárulás így 45,8 %-on térült meg.  (A lakosság a 15%-os közműfejlesztési hozzájárulást utólag visszakapta.)
A képviselő testület 1997-ben a „Sajón túli” beruházás lakossági részét 45, 8 %-os árfolyamon megvásárolta a lakosságtól. 2001. március 13-án kelt, a polgármester által a képviselő testületnek összeállított tájékoztató anyag szerint az önkormányzatnak a 36/1998. (IX. 16.) AB határozat alapján az önkormányzatokat gázközmű-vagyonuk után 100%-os térítés illeti meg.  Az önkormányzat és a korábbi közlekedési- és vízügyi miniszter 2001. februárban – az állam képviseletében – megállapodott további, a gázközmű eddig ki nem fizette részének, így az egész vagyon 60 %-ának megtérítésben.
A polgármester felkérte a képviselőket arra, hogy mérjék fel választópolgáraik körzetében a visszatérítendő összeggel kapcsolatos felhasználási igényeket, célokat. 2001. június 21-ei képviselő testületi ülésen a testület elutasította azt a polgármester által előterjesztett javaslatot, hogy a lakók visszakapják a „csonkdíj 48, 5%-át, „ahogy azt már korábban is tették”, akár kamattal is, hanem az a döntés született, hogy azt az önkormányzat „települési közcélú beruházásra” fordítja, továbbá készüljön program októberig, a következő ülés időpontjáig a célszerű felhasználásról.
2002. március 12-ére meghirdetett rendkívüli ülésre szóló meghívó szerint a felhasználási program nem az eredeti céloknak megfelelően született meg, ezért a polgármester kérte az általa beterjesztett javaslat megvitatását. 2002. augusztus 5-én a lakosság népi kezdeményezését megtárgyaló rendkívüli ülésre hívta össze a polgármester a testületet. Az Ötv., valamint a helyi rendelet szerint jogszerű kezdeményezéssel élt a város választópolgárainak több mint 10 %-a.
A kezdeményezés tárgya a következő volt: „ Sajószentpéter Város Önkormányzatának képviselő-testülete a gázközmű vagyon után kapott érték visszatérítésről szóló 120/2001. ( VI. 21.) sz. önkormányzat határozatát vizsgálja felül, tárgyalja újra, a kapott 30, 5 Millió Ft-os összegből az elszámolt vagyont beruházó polgárok részére a csonkdíj 45,8 %-a kerüljön visszafizetésre, mint ahogyan ez történt 1997-ben.  A késedelmi kamat és önkormányzati vagyonérték, amelyet értékpapírban kap meg az önkormányzat megközelítőleg 82,2 Millió Ft értékben önkormányzati bevétel.”
2002. szeptember 19-ére a polgármester rendkívüli ülésre hívta össze a képviselő testületet, hogy a népi kezdeményezésben felvetettekkel kapcsolatban döntés szülessen. A 160/2002. ( IX. 19.) határozatban döntött a testület arról, hogy a lakossági kezdeményezést az önkormányzat teljesíti, ezért a csonkdíj 48, 5%-át kifizeti. 2002. október 11-én a panaszosnak átutaltak 13 300 Ft-ot kamat nélkül. 
Alkalmazott jogszabályok
•	Az Alkotmányról szóló 1949. évi XX. tv.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
•	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv.
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
•	Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV tv.
3. § (1) A közigazgatási szerv eljárása során államigazgatási ügyben e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
(3) E törvény alkalmazása szempontjából államigazgatási ügy minden olyan ügy, amelyben a közigazgatási szerv az ügyfelet érintő jogot vagy kötelességet állapít meg, adatot igazol, nyilvántartást vezet, vagy hatósági ellenőrzést végez.
•	A gázközmű-vagyonnal összefüggő önkormányzati igények rendezéséről szóló 2001. évi LVI tv.
1. § E törvény célja, hogy eleget tegyen a Magyar Államot - a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (a továbbiakban: Ötv.) 107. § (1) bekezdésének c) pontja alapján terhelő alkotmányos kötelezettségének oly módon, hogy meghatározza az egyes települési önkormányzatokat megillető vagyoni értékű jogok (a továbbiakban: értékjog) értékét, és szabályozza az ennek megfelelő járandóságok teljesítésének módját, határidejét. Az 1993. augusztus 4-e és 1995. december 31-e közötti időszakban önkormányzati és lakossági forrásból létesített, de a gázszolgáltató társaság tulajdonába került és az állam által privatizált gázközművekkel összefüggésben keletkezett önkormányzati igények rendezéséről külön törvény rendelkezik. Az erre vonatkozó törvényjavaslatot a Kormány 2002. október 30-ig az Országgyűlésnek benyújtja.

256	Borsod-Abaúj-Zemplén	Sajószentpéter	112 719 882	
•	Az 1993. augusztus 4-e és 1995. december 31-e között önkormányzati hozzájárulásból létesített gázközmű-vagyonnal kapcsolatos önkormányzati igények rendezéséről szóló 2002. évi LXIII. tv.
1. § Az 1993. augusztus 4-e és 1995. december 31-e közötti időszakban önkormányzati hozzájárulásból létesített, de a gázszolgáltató társaság (a továbbiakban: gázszolgáltató) tulajdonába került és az állam által privatizált gázközmű-vagyonnal összefüggésben a helyi önkormányzatokat (a továbbiakban: önkormányzat) e törvény alapján járandóság illeti meg.
2. § (1) A járandóság számításának alapja az 1993. augusztus 4-e és 1995. december 31-e között igazoltan gázközmű létesítésére fordított önkormányzati hozzájárulás.
38.	504142	BORSOD-ABAÚJ-ZEMPLÉN	SAJÓSZENTPÉTER	28 497 259	
Vizsgálat megállapításai
A vizsgálat elsősorban annak megállapítására irányult, hogy az országgyűlési biztos hatásköre kiterjed-e olyan önkormányzati testületi döntések vizsgálatára, melyekben az önkormányzat tulajdonosi, gazdálkodási jogkörében eljárva dönt.
Ehhez az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. ( továbbiakban Obtv.) 16 § (1) bekezdésében foglaltakból, valamint az Államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. tv. (továbbiakban Áe.) 3 § (3) bekezdéséből kellett kiindulni.
Az Obtv. hivatkozott rendelkezése alapján az országgyűlési biztosnak csak hatósági vagy közszolgáltatói intézkedések és mulasztások esetén van lehetősége eljárni.
Az Áe. 3 § (3) bekezdése alapján államigazgatási ügy minden olyan ügy, amelyben a közigazgatási szerv az ügyfelet érintő jogot vagy kötelességet állapít meg, adatot igazol, nyilvántartást vezet, vagy hatósági ellenőrzést végez.
A hatóságok körének meghatározásánál a panasz tárgyául szolgáló tevékenység, intézkedés, mulasztás határozza meg, hogy az egyébként államigazgatási hatósági jogkörrel is felruházott szerv a konkrét esetben is államigazgatási jogokat gyakorol-e.
Miután a képviselő testület a gázközmű-vagyonnal kapcsolatos, az államtól származó vagyonjuttatás felhasználásáról döntött, ez az Áe. 3 § (3) bekezdésben meghatározottak alapján nem tartozik a hatósági jogkörben hozott döntései közé, ezért az ügyben nincsen hatásköröm vizsgálatot lefolytatni.
Tekintettel arra, hogy e panaszon túl is érkezett hivatalomhoz hasonló tartalmú panasz és várható, hogy a jövőben is érkeznek ehhez a problémakörhöz kapcsolódó panaszok, ezért az ügyben a kapcsolódó jogi szabályozásról és annak hátteréről teljes körű tájékoztatást adok.
A panaszos kamattal kapcsolatos felvetésére ezen jelentés megküldésével egyidejűleg, levélben fogok kitérni.
A gázközmű vagyonnal összefüggő önkormányzati igények rendezéséről szóló 2001. évi LVI tv. általános indokolása rendkívül lényegre törően foglalja össze a  gázközmű-vagyon tulajdonosi viszonyainak elmúlt évtizedben bekövetkezett változásait, ezért a továbbiakban támaszkodok annak rendszerére.
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV tv. (továbbiakban Ötv.) 107. § (1) bekezdésének c) pontja kimondta, hogy az állam tulajdonából az önkormányzatok tulajdonába kerülnek a lakossági szükségleteket kielégítő közművek építményei, vonalas létesítményei, berendezései a település belterületi határán belül.
A korábban hatályos gázenergiáról szóló 1969. évi VII. tv. módosítása során az Állam 1993-ban ugyancsak vagyonjuttatásban részesítette az önkormányzatokat, de más jogcímen, mert a jogosultságot az önkormányzati, vagy lakossági forrásból épített gázvezeték után mondta ki, s mértéke a hozzájárulás fizetésének időpontja és annak mértéke szerint lineárisan nőtt.
A gázszolgáltató vállalatok privatizációjának előkészítésekor 1995-ben az Országgyűlés az Ötv-t kiegészítette egy új 107/A paragrafussal, mely alapján az önkormányzatokat megillető gázközmű-vagyon a közművet üzemeltető gazdasági társaság vagyonának része lett, a szolgáltatásba bekapcsolt önkormányzatok a törvény erejénél fogva a gázszolgáltató társaságok állami tulajdonú részvényeiből 40%-nyi részvényjuttatásra voltak jogosultak.
Az Ötv. és a gázenergiáról szóló 1969. évi VII. tv-t módosító 1993. évi LXXXII. tv. összehangolatlansága ( a két jogcímen juttatandó vagyoni kör részben fedte egymást, amit a 107/A § (3) bekezdésének nem sikerült feloldani.), továbbá a vagyonjuttatás végrehajtásának elmaradása, illetve késedelme az érintett önkormányzatok érdekeit sértették, ezért az Alkotmánybírósághoz fordultak.
Az Alkotmánybíróság a 36/1998. ( IX. 16.) sz. határozatával megsemmisítette azt a  rendelkezést, mely szerint az Ötv. 107 § (1) bekezdés c) pontja szerinti jogcímen a gázszolgáltató társaságok állami tulajdonú vagyonából 40 %-nyi részvényt kell kiadni az önkormányzatoknak.  Alkotmányellenesnek ítélte továbbá azt a rendelkezést is, mely szerint az érintett önkormányzatok megegyezésének hiányában a vagyonrészt a lakosságszám szerint kell megosztani.
Az Alkotmánybíróság abból indult ki, hogy a törvényhozónak 1990-ben még „szabad keze” volt az állami tulajdonból az önkormányzatoknak átadandó vagyoni kör megállapítására.  Az Országgyűlés szükségesnek tartotta, hogy az önkormányzatok tulajdonosi érdekeltséggel is részt vegyenek a közszolgáltatások szervezésében és nyújtásában, ezért rendelkezett az állami tulajdon terhére történő vagyonjuttatásról.  Az Állam az Ötv. 107 § (1) bekezdésével a vagyon kijelölését megtette.  Törvényellenes volt viszont az, hogy az önkormányzatokat megillető gázközmű vagyon 1993-ban a gáztörvény módosításával a gázszolgáltatók tulajdonába került, mert ezzel az önkormányzati igények fedezetét elvonta.  Ugyancsak sértette az önkormányzatok érdekeit az, hogy a privatizációs döntések során sem született döntés az önkormányzati vagyoni igényekről.
Ezek következtében végérvényesen meghiúsult az önkormányzatok részére a vagyon természetbeni átadása, a tulajdon védelmének alkotmányos elve alapján joguk keletkezett azonban az elmaradt juttatás értékének megtérítésére.  Az Alkotmánybíróság az önkormányzatoknak egyfajta közjogi alapú vagyoni értékű jogaként nevesíti az előzőekben meghatározott önkormányzati igényeket, és megállapította, hogy alkotmányos követelmény egyfelől az értékjog értékének megállapítása, másfelől annak megfelelő járandóság juttatása.
Az Alkotmánybíróság rámutatott arra is, hogy az Államnak számolnia kell a vagyonjuttatás késedelmének jogkövetkezményeivel.
Ez a jogi helyzet volt a kiindulási alapja a „gázközmű vagyonnal összefüggő önkormányzati igények rendezéséről” szóló 2001. évi LVI tv. és az ahhoz kapcsolódó „az 1993. augusztus 4-e és 1995. december 31-e között önkormányzati hozzájárulásból létesített gázközmű-vagyonnal kapcsolatos önkormányzati igények rendezéséről” szóló 2002. évi LXIII tv. megalkotásának.
Mindkét törvény készpénzben és államkötvényben elégítette ki az önkormányzati igényeket.
E két törvény alapján Sajószentpéter önkormányzata egyszer 112 M Ft-ot, második alkalommal pedig 28 M Ft-ot kapott, melyből a népi kezdeményezés tartalmával egyezően a lakosság pénzbeli juttatásban részesült.  A népi kezdeményezés kamatra vonatkozó igényt nem tartalmazott.

Budapest, 2003. április 23.

Lenkovics Barnabás