Jelentés
az OBH 3681/2002. számú ügyben

Ügyintéző: Dr. Kristó Annamária
Az eljárás megindulása:

A panaszos beadványában azt sérelmezet, hogy szülei súlyos fogyatékosságára tekintettel sorkatonai szolgálat elhalasztása végett "katonai családfenntartói igazolást" kért az illetékes települési önkormányzat jegyzőjétől, azonban kérelmét államigazgatási úton I. és II. fokon is elutasították, annak ellenére, hogy jogosultságát az Országos Orvosszakértői Bizottság szakvéleményével alátámasztotta.

A panaszos sérelmezte azt is, hogy ugyancsak az illetékes települési önkormányzathoz szülei képviseletében benyújtott közgyógyellátási igazolvány iránti kérelmét - álláspontja szerint diszkriminatív módon - el fogják utasítani.

Érintett alkotmányos jog:

Szociális biztonsághoz való jog:
70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.

Általános honvédelmi kötelezettség:
70/H. § (1) A haza védelme a Magyar Köztársaság minden állampolgárának kötelessége.

Az ügy jogszabályi háttere:

A 1993. évi CX. törvény a honvédelemről, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 178/1993. (XII. 27.) Korm. rendelettel

Hvt. 3. § (1) A honvédelem céljának megvalósítása érdekében az Alkotmány rendelkezései alapján e törvény meghatározza
[...]
e) a honvédelmi kötelezettséget teljesítők szociális érdekvédelmét biztosító rendelkezéseket.

A sorkatonai szolgálat elhalasztása
Hvt. 104. § (1) A hadköteles sorkatonai szolgálatának teljesítését a behívása idején fennálló betegsége, fogyatékossága, családfenntartói kötelezettsége, tanulmányok folytatása miatt, illetőleg fontos közérdekből vagy jogos személyi érdekből el lehet halasztani.
(2) A szolgálathalasztásra irányuló kérelem a behívóparancs kézbesítéséig nyújtható be, kivéve, ha a szolgálathalasztás oka ezt követően keletkezett.
(3) A sorkatonai szolgálat elhalasztására irányuló kérelem (javaslat) benyújtása a behívóparancs teljesítése alól nem mentesít.

A családfenntartói szolgálathalasztás
Hvt. 106. § (1) Családfenntartói kötelezettség miatt a sorkatonai szolgálatra való behívását el kell halasztani annak a hadkötelesnek, aki a vele közös háztartásban élő beteg, állandó ápolásra vagy gondozásra szoruló egyenes ági felmenő rokonát, kiskorú testvérét, házastársát vagy gyermekét egyedül tartja el, ha a rászorulónak eltartásra kötelezhető más hozzátartozója nincs, illetve, ha az ápolást vagy gondozást a más hozzátartozó nem tudja ellátni, és azt egészségügyi, szociális intézmény nem látja el, és a hadköteles behívása az eltartott hozzátartozó létfenntartását veszélyeztetné.
(2) A családfenntartói szolgálathalasztás iránti kérelmet a hadköteles, vagy az eltartásra és gondozásra szoruló hozzátartozója nyújthatja be. A kérelemhez csatolni kell a jegyző által kiállított családfenntartói igazolást, valamint az eltartásra és gondozásra szoruló hozzátartozó egészségi állapotáról szóló kezelőorvosi igazolást. Ha a hadkötelest a kiskorú testvére gyámjává jelölték ki, akkor a gyámhatóság határozatát vagy annak hiteles másolatát kell a családfenntartói igazolás mellé csatolni.
[...]
Vhr. 86. § (1) A családfenntartói igazolás iránti kérelmet a jegyzőhöz kell benyújtani. A családfenntartói kötelezettség fennállásáról a jegyző a környezettanulmány és az orvosi igazolás alapján határoz.
[...]
(3) Indokolt esetben a hadkiegészítő parancsnok megkeresi a jegyzőt a családfenntartói igazolásról szóló határozat felülvizsgálata, illetve új határozat meghozatalához szükséges környezettanulmány elkészíttetése céljából. A környezettanulmány elkészítésébe a hadkiegészítő parancsnokság képviselője is bevonható. Az érdemi intézkedés elutasítása vagy megtagadása ellen a hadkiegészítő parancsnok törvényességi felügyeleti vizsgálatot kezdeményezve a megyei közgyűlés elnökéhez, a fővárosban a főpolgármesterhez fordulhat.

A súlyos fogyatékosság minősítésének és felülvizsgálatának, valamint a fogyatékossági támogatás folyósításának szabályairól szóló 141/2000. (VIII. 9.) Korm. rendelet
2. § (1) A fogyatékossági támogatás megállapítása szempontjából a súlyos fogyatékosság akkor minősül tartósnak, ha annak időtartama előreláthatólag három évig fennáll.
(2) A Fot. 23. §-a (1) bekezdésének alkalmazásában önálló életvitelre az a személy nem képes, aki
a) a mindennapi életviteléhez, társadalmi életben való részvételéhez szükséges tevékenységeket testi, illetőleg érzékszervi fogyatékossága vagy az azzal összefüggő kommunikációs képtelenség miatt még a szükség szerinti segédeszköz igénybevételével sem képes más személy közreműködése nélkül elvégezni, vagy
b) a mindennapi életvitelében értelmi fogyatékossága miatt állandó felügyeletet, irányítást igényel, mivel térben és időben tájékozódni nem tud, a lakásban nem képes egyedül élni anélkül, hogy ez önmagára vagy másokra nézve veszélyt ne jelentene, továbbá a pénz értékét nem ismeri, így a mindennapi élet szintjén önálló gazdálkodásra képtelen.
3. § Az önkiszolgálási képessége annak a személynek hiányzik, aki mások személyes segítsége nélkül nem képes
a) étkezni, vagy
b) tisztálkodni, vagy
c) öltözködni, vagy
d) illemhelyet használni, vagy
e) lakáson belül - a szükség szerinti segédeszköz igénybevétele mellett sem - közlekedni.

Megállapított tényállás:

A panaszos beadványában két panaszt terjesztett elő. A panasz azon részében, amelyben a közgyógyellátási igazolvány iránti kérelem elbírálásával kapcsolatos, és a még le nem folytatott eljárást sérelmezi nincsen hatásköröm eljárni, mivel a panaszolt ügyben még semmilyen döntés nem született.

A beadványnak azon részét vizsgáltam, amelyben a sorkatonai szolgálat elhalasztása ügyében a családfenntartói igazolás elutasítását sérelmezte. A panaszos beadványához csatolta az ügyében keletkezett I. és II. fokú határozatokat, valamint szülei súlyos fogyatékosságát igazoló Országos Orvosszakértői Intézet ·(a továbbiakban: OOSZI) szakvéleményét.

A panaszos szülei veleszületett süketnéma betegség miatt súlyosan fogyatékosok. Ezt alátámasztja az erről szóló OOSZI szakhatósági vélemény, amely megállapítja, hogy a panaszos szülei önálló életvitelre nem képesek, és állapotuk végleges. A panaszos beadványában előadta azt is, hogy édesapja már szellemileg is megbetegedett, ezért kezdeményezte a gondnokság alá helyezését.

A panaszost 2002. év tavaszán sorozásra idézték, és előjegyezték sorkatonai szolgálatra. Egyben tájékoztatták arról, ha beteg, fogyatékos hozzátartozói vannak, szolgálathalasztást kérhet. Mivel két fogyatékos személy ellátásáról kell gondoskodnia, kérelemmel fordult az illetékes települési jegyzőhöz az elbíráláshoz szükséges "családfenntartói igazolás" kiadása végett. Kérelméhez csatolta szülei állapotáról készült OOSZI I. fokú bizottságának szakvéleményét a súlyos fogyatékosság minősítéséről. Ennek ellenére, kérelmét elutasították, mert háziorvosuk egy olyan igazolást adott ki, hogy szülei egészségesek, önállóan ellátják magukat. A panaszos állítása szerint ezt a háziorvosi igazolást vele nem ismertették, a háziorvos a szülőket nem vizsgálta meg, és csak később derült ki, hogy a háziorvos  nem volt birtokában az OOSZI I. fokú szakvéleménynek. Ezt követően a panaszos fellebbezéssel élt az első fokú határozat ellen, mert a határozat téves háziorvosi szakvéleményen alapult. Ennek ellenére a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Közigazgatási Hivatal jóváhagyta a jegyző I. fokú határozatát.

Az első fokú határozat indoklása szerint a panaszos részére a "Katonai családfenntartói igazolás" kiadását azért tagadták meg, mert a panaszos szülei mindketten rokkant nyugdíjasként önálló jövedelemmel rendelkeznek, a kérelmező viszont munkaviszonnyal nem rendelkezik, alkalmi munkákból él. A környezettanulmány készítése során megállapították, hogy a kérelmező szüleivel él közös háztartásban. A lakás takarítását, a mosást, főzést és egyéb házimunkát édesanyja végzi. A kertet az apja műveli. Kérelmező a házimunkából a vízbehordást és a gázpalack cseréjét végzi. A többi házkörüli teendőt a szülők közösen végzik. 

A szülők háziorvosának igazolása szerint mindketten születésüktől fogva süketnémák. Betegségük azonban nem befolyásolja önállóságukat, járóképességüket. Ápolásra, gondozásra nem szorulnak. A fentiekre tekintettel megállapították, hogy a kérelem teljesítésére jogszabályi lehetőség nincs, családfenntartói igazolás kiadásához alapos ok nem áll fenn.

Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Közigazgatási Hivatal a családfenntartói igazolás iránti kérelemmel kapcsolatos fellebbezést elutasította és az első fokú határozatot helyben hagyta azzal az indoklással, hogy "A rendelkezésére álló iratok között csatolt környezettanulmányból, orvosi, illetve jövedelemigazolásokból megállapítható, hogy bár a kérelmező szülei születésüktől fogva súlyosan fogyatékos személyek, azonban ápolásra, gondozásra nem szorulnak. A panaszos nem felel meg a családfenntartói szolgálathalasztás megállapításához a már hivatkozott jogszabály 106. § (1) bekezdése által támasztott feltételeknek, tekintettel arra, hogy a kérelmezőnek kell egyedül eltartania állandó ápolásra, gondozásra szoruló egyenes ági felmenő rokonait. A becsatolt első fokú iratokból, nyugdíjszelvényekből megállapítható, hogy kérelmező szülei, önálló havi jövedelemmel rendelkeznek, míg a kérelmező alkalmi munkákból él."

A vizsgálat megállapításai:

Az Alkotmány deklarálja az alapvető jogokat és kötelességeket, így az egyik legfontosabb kötelességként nevesíti az általános honvédelmi kötelezettséget (Alk. 70/H. §). Az Alkotmány alapvető jogként  biztosítja a szociális biztonsághoz való jogot (70/E. §), amelyet a Magyar Köztársaság a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósít meg.

"Az Alkotmánybíróság az Alkotmány 70/E. §-ának értelmezései során több ízben rámutatott, hogy az állam az e §-ban megfogalmazott kötelezettségének eleget tesz, ha a szociális ellátás biztosítására megszervezi és működteti a társadalombiztosítás és a szociális támogatások rendszerét. Ezen belül a jogalkotó maga határozhatja meg, hogy milyen eszközökkel éri el társadalompolitikai céljait.
Az Alkotmánybíróság megfogalmazta azt is, hogy az Alkotmány 70/E. §-a általános jelleggel nevesíti az államnak a polgárok szociális biztonsága tekintetében fennálló kötelezettségeit, a szociális gondoskodás, az ellátás jogintézményeit és mértékét az Alkotmány nem határozza meg. Az alkotmányi előírások megvalósítása - számos feltételtől függően - változó és folyamatos törvényhozási, jogalkalmazási, önkormányzati és társadalmi feladat." (6/2002. (II. 28.) AB határozat)

A honvédelmi törvény a honvédelmi kötelezettséget teljesítők szociális érdekvédelmét biztosító egyik rendelkezése a családfenntartói szolgálathalasztás. A törvény 106. § (1) bekezdése szerint, a "Családfenntartói kötelezettség miatt a sorkatonai szolgálatra való behívását el kell halasztani annak a hadkötelesnek, aki a vele közös háztartásban élő beteg, állandó ápolásra vagy gondozásra szoruló egyenes ági felmenő rokonát, kiskorú testvérét, házastársát vagy gyermekét egyedül tartja el, ha a rászorulónak eltartásra kötelezhető más hozzátartozója nincs, illetve, ha az ápolást vagy gondozást a más hozzátartozó nem tudja ellátni, és azt egészségügyi, szociális intézmény nem látja el, és a hadköteles behívása az eltartott hozzátartozó létfenntartását veszélyeztetné.

Mind az első fokú, majd az azt helybenhagyó másodfokú határozatok indoklásában a kérelem elutasításának okát abban jelölték meg, hogy "a kérelmezőnek kell egyedül eltartania állandó ápolásra, gondozásra szoruló egyenes ági felmenő rokonait. ... a kérelmező szülei önálló havi jövedelemmel rendelkeznek..."

A panaszos által hivatkozott és becsatolt OOSZI I. fokú bizottságának szakvéleménye szerint mindkét szülő önálló életvitelre "nem képes" személy, a szakvélemény csupán a szülők önkiszolgálási képességét mondja ki. Az önálló életvitelre nem képes személy fogalommeghatározását a súlyos fogyatékosság minősítésének és felülvizsgálatának, valamint a fogyatékossági támogatás folyósításának szabályairól szóló 141/2000. (VIII. 9.) Korm. rendelet határozza meg, amely szerint önálló életvitelre az a személy nem képes, aki két esetet megkülönböztetve,
a) a mindennapi életviteléhez, társadalmi életben való részvételéhez szükséges tevékenységeket testi, illetőleg érzékszervi fogyatékossága vagy az azzal összefüggő kommunikációs képtelenség miatt még a szükség szerinti segédeszköz igénybevételével sem képes más személy közreműködése nélkül elvégezni, vagy
b) a mindennapi életvitelében értelmi fogyatékossága miatt állandó felügyeletet, irányítást igényel, mivel térben és időben tájékozódni nem tud, a lakásban nem képes egyedül élni anélkül, hogy ez önmagára vagy másokra nézve veszélyt ne jelentene, továbbá a pénz értékét nem ismeri, így a mindennapi élet szintjén önálló gazdálkodásra képtelen.

AZ OOSZI szakvéleménye alapján a panaszos szülei önálló életvitelre képtelen személyek, mert a mindennapi életvitelhez, társadalmi életben való részvételhez született érzékszervi fogyatékosságuk miatt kizárólag más személy - a jelbeszédet értő fiuk - közreműködésével képesek.

A családfenntartói szolgálathalasztásra való jogosultság megállapításához a törvény végrehajtási rendelete szerint "A családfenntartói igazolás iránti kérelmet a jegyzőhöz kell benyújtani. A családfenntartói kötelezettség fennállásáról a jegyző a környezettanulmány és az orvosi igazolás alapján határoz."

A "katonai családfenntartói igazolás" olyan ügydöntő értékű okirat, amely más hatóság, nevezetesen a hadkiegészítő parancsnok sorkatonai szolgálat elhalasztásának engedélyezése kérdésében hozandó döntéséhez szolgál tényállási elemként. A családfenntartói kötelezettség megállapítására szolgáló igazolásnak nem csupán a kérelmező anyagi helyzetére kell kiterjednie, hanem a hétköznapi szóhasználattól tágabb értelemben a Htv. 106. §-ában említett valamennyi tényállási elemre vonatkozóan kell kiadni.

A honvédelmi törvény vonatkozó rendelkezéseiből azonban nem olvashatók ki egyértelműen azoknak az eseteknek az elbírálására vonatkozó tényállási elemek, amikor a hadkötelesnek a vele egy háztartásban élő, súlyos fogyatékos, vagyis önálló életvitelre képtelen személyről kell gondoskodnia, ami nem minden esetben esik egybe ezt az állapotot súlyosító önkiszolgálási képesség hiányával.  

Vizsgálatom során megállapítottam, hogy azoknak a személyeknek, akik súlyos fogyatékosságuk miatt más személy közreműködése nélkül önálló életvitelre nem képesek, azáltal, hogy a családfenntartói szolgálat elhalasztásának megállapításánál a törvény egyértelműen nem rendezi a jogosultság tekintetében az ő állapotukat tényállási elemként, fennáll a szociális biztonsághoz való joguk sérelmének a közvetlen veszélye.

A megállapított visszásság orvoslása érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. §-a értelmében a Honvédelmi Miniszternek a következő ajánlást teszem:

Tekintse át a Htv. 106. §-ában a családfenntartói szolgálathalasztás megállapításához szükséges tényállási elemeket abból az aspektusból, hogy a súlyos fogyatékos személyek szociális biztonsághoz való jogának a védelme a Htv. 3. § (1) bekezdés e) pontjának megfelelően érvényesülni tudjon. 

Budapest, 2002.

							Lenkovics Barnabás