Ügyintéző: Dr. Kántor Ferenc

J E L E N T É S
az OBH 3399/2002. számú ügyhöz

Az eljárás megindítása

Az országgyűlési biztoshoz intézett beadványában panaszos 1945. január 10. és 1948. június 20. napja közt hadifogolyként személyi sérelmével összefüggésben elszenvedett  kárpótlási ügyében a Központi Kárrendezési Iroda (KKI) eljárását sérelmezte. 

A panaszbeadvány alapján a jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.), valamint a jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § (5) bek.) megsértésére lehetett következtetni, ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el.

Tájékoztatás és iratok rendelkezésemre bocsátása céljából az Országgyűlési Biztosok Hivatalának vezetője megkereste a KKI főigazgatóját.

Megállapított tényállás

A KKI főigazgatójának írásos tájékoztatása szerint panaszos "... az életüktől és szabadságuktól politikai okból jogtalanul megfosztottak kárpótlásáról szóló 1992. évi XXXII. törvény alapján 1994. március 7-én kelt és az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatalhoz (OKKH) 1994. március 9-én érkezett igénybejelentéssel élt 1945. 01. 10. és 1948. 06. 20. között szovjet hadifogság töltött szabadságvesztés sérelme miatt. A Magyar Honvédség Központi Irattára 1993. december 17-én kelt igazolásában az elszenvedett sérelmet visszaigazolni nem tudta, ezért jogelődünk (OKKH) két alkalommal - 1995. február 27-én és 1995. április 17-én kelt levelekben - kérte az ügyfelet, hogy okiratok hiányában olyan tanúval igazolja szabadságelvonásának tényét, akivel a szabadság korlátozáskor együtt volt." Panaszostól "... a hiánypótlási felhívásokra válasz nem érkezett, a kérelmező a sérelem elszenvedését a hiánypótlási felhívások ellenére sem bizonyította, ezért 1995. június 5-én kelt határozatban igénye elutasításra került. E határozat 1995. június 16-án átvételre került, melyre ügyfelünk 1995. július 6-án írott, fellebbezésnek címzett, de tartalmát tekintve a Központi Irattár válaszáig türelmet kérő levelet küldött a hivatalba. E fellebbezést jogelődünk tartalma szerint bírálta el, nem tekintette keresetnek, így az nem került továbbításra a bíróság felé. Eger Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatala 2001. december 28-án kereste meg a KKI-t. Levelének mellékletében nem küldte meg a hadifogságról szóló igazolást, tanúnyilatkozatot, csupán a hadifogság idejét nem tartalmazó katonakönyv másolatát, személyi igazolványa első lapjának másolatát és egy, az ügyfél által 1992. március 25-én, még kárpótlási kérelmének benyújtása előtt a Heves Megyei Kárpótlási és Kárrendezési Hivatalhoz írott levelét.
A Békés Megyei Kárrendezési Iroda 2002. január 22-én kelt levelében minderről az ügyfelet tájékoztatta, az 1957. évi IV. törvény 61. § (3) bekezdésére hivatkozva megállapította, hogy a határozat visszavonására, módosítására a határozat közlésétől számított egy éven belül, - ebben az esetben 1996. 06. 17-ig - lett volna lehetősége. 
Álláspontom szerint jogelődünk mulasztott akkor, amikor a kérelmező 1995. június 6-án kelt fellebbezésnek címzett, a keresetindításra nyitva álló 30 napos határidőn belül 3 példányban benyújtott levelét, annak tartalmától függetlenül nem továbbította a bíróság részére." A KKI főigazgatója arról is értesített, hogy az említett tájékoztatást tartalmazó levelével egyidőben - mely 2002. augusztus 23-án kelt - panaszos "... keresetét, közigazgatási iratanyagát és a Központi Kárrendezési Iroda ellenkérelmét" megküldte a Fővárosi Bíróságnak.

A jogszabályi háttér és a vizsgálat megállapításai

Az Alkotmány 2. §-ának (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam".

Az Alkotmány 57. § (5) bekezdése szerint "A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja".

A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 330. § (1) bekezdése azt rendeli, hogy "A keresetlevelet az első fokú közigazgatási határozatot hozó szervnél vagy az illetékes bíróságnál a felülvizsgálni kért határozat közlésétől számított harminc napon belül kell benyújtani. Az első fokú közigazgatási szerv a keresetlevelet - az ügy irataival együtt - nyolc napon belül köteles a bírósághoz továbbítani."

Az életüktől és szabadságuktól politikai okból jogtalanul megfosztottak kárpótlásáról szóló 1992. évi XXXII. törvény (KptIII) 1. §-a úgy rendelkezik, hogy "Kárpótlás illeti meg e törvényben meghatározott esetekben azokat a személyeket, illetőleg hozzátartozóikat, akiket 1939. március 11. és 1989. október 23. között az életüktől vagy szabadságuktól politikai okból jogtalanul megfosztottak."

A KptIII. 2/B. §-ának (1) bekezdése rögzíti "Kárpótlás jár a szovjet szervek által történt kényszermunkára hurcolásért, a szovjet bíróság politikai indítékú ítélete vagy más szovjet hatóság intézkedése alapján végrehajtott szabadságelvonásért (a továbbiakban együtt: kényszermunka)."

A (2) bekezdés szerint "Az (1) bekezdés alkalmazásában a szovjet hadifogságba esett katonát 1945. augusztus 1-jétől kényszermunkára hurcoltnak kell tekinteni."

A (4) bekezdés úgy rendelkezik, hogy "A kényszermunka esetére egyebekben a 2/A. § (2) bekezdését és a 4-8. § rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni."

A KptIII. 14. §-a azt rendeli, hogy "E törvény alapján benyújtott kárpótlási kérelmek elbírálására az 1991. évi XXV. törvény 10-12. §-ában foglaltak az irányadók a következő eltérésekkel:
a jogosult e törvény hatálybalépését, illetve az elítélését törvénysértővé vagy semmissé nyilvánító jogerős bírósági határozat kézbesítését követő 4 hónapon belül az állandó lakóhelye szerint illetékes megyei (fővárosi) kárrendezési hivatalhoz vagy az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatalhoz nyújthatja be a kárpótlás iránti kérelmét; a kárpótlás iránti kérelmeket első fokon az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal bírálja el;
az a) pontban előírt határidő elmulasztása jogvesztéssel jár, a határidő elmulasztása esetén igazolási kérelemnek az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 40. §-ában foglaltak szerint van helye;
ha a 2. § (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott sérelem bekövetkezésének a körülményeit okirattal kétséget kizáróan nem lehet bizonyítani, az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal az iratokat a további eljárás végett az illetékes bíróságnak küldi meg; a bíróság a Be. 356. §-ában foglalt szabályok szerinti eljárás lefolytatása után dönt; a bírósági eljárás jogerős befejezéséig az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal az eljárását felfüggeszti;
az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal elsőfokú határozatának felülvizsgálata iránti perre a kárpótlásra jogosult lakóhelye szerinti megyei bíróság az illetékes. Ha a kárpótlásra jogosultnak belföldi lakóhelye nincs, a Fővárosi Bíróság jár el."

A tulajdonviszonyok rendezése érdekében, az állam által az állampolgárok tulajdonában igazságtalanul okozott károk részleges kárpótlásáról szóló 1991. évi XXV. törvény (KptI) 12. §-ának (1)-(3) és az (5) bekezdése szerint:
"(1) A kérelmet írásban kell benyújtani. A kérelem benyújtására a 11. § (1) bekezdésében előírt határidő elmulasztása jogvesztéssel jár.
(2) A kérelemhez csatolni kell a jogosultságot igazoló valamennyi okiratot vagy annak másolatát, illetőleg ezek hiányában hivatkozni kell az egyéb bizonyítási eszközökre.
(3) Amennyiben a kérelem benyújtására nem a (2) bekezdésben foglaltaknak megfelelően kerül sor, a kérelmet a hivatal megfelelő póthatáridő kitűzésével hiánypótlásra adja vissza. Amennyiben a jogosult a hiányt ismételt hiánypótlási felhívásra sem pótolja, a hivatal a kérelmet a rendelkezésre álló adatok alapján bírálja el.
(5) A hivatal az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény szabályai szerint jár el, azzal az eltéréssel, hogy:
az ügyintézési határidő a kérelem benyújtásától számított hat hónap, amelyet a hivatal vezetője egy ízben legfeljebb három hónappal meghosszabbíthat,
ha a kérelem benyújtásakor vagy a hivatal felhívására az igénylő igazolja, hogy a kárpótlási igényét megalapozó tulajdonjogának megállapításához szükséges más bírósági, hatósági eljárást megindította, az eljárást fel kell függeszteni."

A KptIII. végrehajtásáról szóló 111/1992. (VIII.1.) MT számú rendelet (Vhr.) 2. §-ának (1) bekezdése azt rendeli, hogy "A Tv. 3. §-ában meghatározott sérelmek elszenvedését a kérelmezőnek kell bizonyítania."

A vizsgálat egyetért a KKI főigazgatójának azon megállapításával, mely szerint a jogelőd (OKKH) mulasztott akkor, amikor a kérelmező által törvényes határidőben benyújtott fellebbezés elnevezésű iratát a törvényes határidőn belül nem továbbította a bírósághoz. Ugyanakkor a vizsgálat megállapította azt is, hogy az OKKH mulasztása a jogutód KKI számára nem jelent felmentést a panaszos által "fellebbezés"-nek nevezett iratnak a hatáskörrel rendelkező illetékes bírósághoz a törvényes határidőben való továbbításának kötelezettsége alól. Az utódszervezet KKI e kötelezettségének csak az Országgyűlési Biztosok Hivatala vezetőjének megkeresése után tett eleget. 

Ugyancsak mulasztott a Békés Megyei Kárrendezési Iroda, amikor kettő alkalommal kiküldött hiánypótlási felhívásaiban panaszost szó szerint úgy tájékoztatta, hogy "... : - okiratok hiányában olyan tanúval szíveskedjék igazolni a szabadságelvonás tényét, akivel a szabadságkorlátozáskor együtt volt." E tájékoztatás olyan értelmezésre alkalmas, mintha panaszos kérelme jogszerű teljesítésének csak az említett tanúbizonyítás volna az egyetlen lehetséges módja. A Kárrendezési Iroda mégcsak példálódzóan sem említette meg, hogy panaszos által elszenvedett sérelem bizonyítására a Magyar Honvédség Központi Irattárán kívül hol, mely szervektől és milyen (pl. Vöröskereszt, Fertőtlenítő Állomás, korabeli tábori levelezőlapok, hadifogoly szervezetek) írásos vagy más bizonyító eszközöket, bizonyítékokat lehet beszerezni. Az ilyen tájékoztatásra általában is, de a Heves Megyei Kárrendezési Irodához megküldött és a KKI által is ismert panaszosi levél alapján e konkrét esetben az egyéniesítés miatt is különösen szükség lett volna. 

Ugyancsak mulasztásként értékelhető a Kárrendezési Iroda 2002. január 24-én kelt 825654-3/2. ügyszámú levelében tükröződő szakszerűtlen eljárása, melyben panaszost arról tájékoztatta, hogy "Most, 2002. 01. 02-án érkezett irodánkhoz Eger Város Polgármesteri Hivatala ... aljegyzőjének levele, melyben mellékletként az Ön katonakönyvének másolata, és az Ön által 1992. március 25-én , a Heves Megyei Kárpótlási és Kárrendezési Hivatalhoz írott levelének másolata található. Ebben a mellékletben az Ön hadifogságára vonatkozó igazolás nincs." Egyébként Eger Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatalának jegyzője a 39.751/2001. számú a KKI-nek írott levelében egyebek mellett azt is írja, hogy panaszos "... Eger, Vécsey u. 17/A. szám alatti lakos ..." a mellékelten csatolt jegyzőkönyv felvételét kérte. A vizsgálat megállapította, hogy a szakszerűtlenség és a mulasztás a Kárrendezési Iroda eljárásában akként is megnyilvánult, hogy az említett aljegyzői levélben jelzett, de a KKI részére meg nem küldött, a tényállás tisztázásához szükséges jegyzőkönyvet a KKI elmulasztotta hivatalból beszerezni. A jegyzőkönyv egy példányát egyébként  kérésemre Eger Város Polgármesteri Hivatala rendelkezésemre bocsátotta.

A vizsgálat megállapította, hogy panaszos kérelmét elsőfokon elutasító - de a bíróság által felülvizsgálható - határozat ellen az 1995. június 6-án kelt jogorvoslati kérelmet panaszos a törvényes határidőben a jogelőd OKKH-hoz benyújtotta. A KKI az említett jogorvoslati kérelmet - annak benyújtását követő több mint 7 év (!) elteltével az Országgyűlési Biztosok Hivatala vezetőjének az ügyben történt megkeresését követően - továbbította a bírósághoz. A mulasztás panaszos jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jogának, valamint jogorvoslathoz való jogának sérelmét eredményezte, mely az említett alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot idézett elő. 

Tekintettel arra, hogy a KKI - a továbbítani elmulasztott - jogorvoslati kérelmet több mint 7 év elteltével ugyan, - de az ügyben végzett vizsgálatom lezárását megelőzően - a hatáskörrel rendelkező illetékes bírósághoz megküldte, s a bíróság az ügy tárgyalására a határnapot már kitűzte; ajánlást nem teszek. 

Kezdeményezés

Figyelemmel arra is, hogy 2002. évben a hozzám benyújtott és általam vizsgált, - a kárpótlási feladatok végrehajtásában közreműködő szervek tevékenységét, eljárását, döntését sérelmező - panaszos ügyek tapasztalatainak az elemzése a jogorvoslati kérelmek határidőben történő továbbítása elmulasztására hívják fel a figyelmet, (pl. OBH 2333/2002., OBH 3399/2002., OBH 3411/2002.) kezdeményezem a KKI főigazgatójánál annak haladéktalan megvizsgálását, hogy a határozattal elutasított kárpótlási ügyek aktáiban találhatók-e határidőben el nem intézett jogorvoslati kérelmek, s hogy e kérelmek elbírálásra való továbbítása miért nem történt meg. 

Felkérem Főigazgató urat, hogy kezdeményezésem tekintetében kialakított álláspontjáról, vizsgálatának eredményét is tartalmazó összegzésének megküldésével - kezdeményezésem kézhezvételét követő 30 napon belül - írásban tájékoztatni szíveskedjék.

Jelentésem egy példányának megküldésével panaszost, valamint a KKI főigazgatóját is tájékoztattam. 

B u d a p e s t , 2002. november "      "

                                                                                                 Lenkovics Barnabás